Ir laiks atbildēt uz pāris jautājumiem?
Jūs mūs sasējāt. Tad jau laikam ir.
Ideāli.
Vai no manas puses varētu ko mainīt,
lai uzlabotu jūsu aplaupīšanas pieredzi?
Varētu raidīt brīdinājuma šāvienu.
Tas būtu nedaudz baisāk nekā deja ar lentēm.
Protams!
Neņem viņu galvā, Dik! Dievinu lentes!
Jā, bet brīdinājuma šāviens arī derētu.
Goduli, pirms šauj - brīdini!
Tas jau bija brīdinājums. Šim!
Ak kungs!
Dik, beidz draudzēties ar važoni un nāc šurp!
Es nedraudzējos, Nella.
Es ievācu atsauksmes. Cenšos uzlabot savas laupītāja prasmes.
Atvainojiet. Vēl pāris jautājumu.
Patiesībā jūs pats varētu aizpildīt.
Lūdzu. Zīmulis.
To man vajadzēs atpakaļ.
Pasludinu Sindikāta sapulci par atklātu. Liels paldies, ka pievienojāties.
Filip! Vai es jūs pagājušonedēļ nesodīju ar nāvi?
Nē, nedomāju vis, kundze.
Nu labi.
Turpinām ar nelikumīgajiem jautājumiem.
Redz, šķiet, ka... Nē, atvainojiet.
Nē, es nespēju koncentrēties. Vai mēs varētu...
Nē. Nē, lūdzu, kundze. Nē! Man ir trīs daiļi bērni.
Un viens ar lielisku raksturu!
Paldies.
Šķiet, ka ir nozagta viena no mūsu karietēm, pilna ar zagtu zeltu.
Tā tam nebūtu jānotiek, vai ne?
Tas ir nepieņemami!
Kurš no jums, kretīniskie pamuļķi, to pieļāva?
Tas bijāt jūs.
Ko? Tiešām?
Zādzība notika Hempstidā, kas, ja nemaldos, ir jūsu pārziņā.
Džonatan, Sindikāts jūs iecēla par zagļu ķērāju, lai garantētu drošu ceļu
mūsu kontrabandas kravai, atceraties?
Ja nespējat uzdevumu izpildīt, varbūt jūs ir jāaizstāj.
Jums ir 24 stundas laika, lai atrastu zeltu un vainīgos.
- Vai skaidrs? - Pilnībā.
Ir tikai viens gana stulbs cilvēks, kas apzagtu Sindikātu.
O jā!
Beidzot! Sekmīga laupīšana bez jebkādām sekām.
MEKLĒ ESEKSAS BANDU
Tā. Nevaru pateikt pavisam droši, bet man liekas, ka tas ir zelts.
Jā!
Jā. Būtu loģiski, jo tas uzrakstīts uz katra stieņa.
- Jā. - Īsts zelts!
Iespējas ir bezgalīgas.
Mēs to varam pārkausēt par mazām laupītāju cepurītēm.
Dāvināt kā reklāmas preci.
Tavas smadzenes ir kā radošuma vulkāns!
Vai arī - tāda dulla mana ideja -
mēs to varētu pārdot par naudu, lai nopirktu pārtiku un izdzīvotu.
Grūti izšķirties, jo man patīk cepures. Bet izdzīvošana arī laba.
Es balsoju par reklāmpreci.
Es atvainojos, ka pievēršu uzmanību. Vienkārši te ir fantastiski!
Tā ir Elaiza. Viņa par mums raksta. Tā kā rada leģendu.
Jūs ļoti labi smaržojat.
- Sveiki. Burvis Kreigs. - Labdien.
Dik, katrs lielceļa laupītājs zeltu notirgotu,
bet jūsu "odziņa" ir būt atšķirīgam.
Jā, mums vajag izdomāt oriģinālu konceptu.
Es drusku nopirkšu.
Es šobrīd nodarbojos ar īpašu alķīmijas projektu.
Pārvēršu zeltu par - iedomājieties! - svinu!
Vai tad nevajadzētu otrādi?
Ak dievs, esmu tik daudz iztērējis!
Zinu! Ja nu mēs to pārdotu kaut kur citur?
Tā mēs tiktu gan pie naudas,
gan arī pie komandu saliedējošas ceļojuma dienas.
Vulkāns atkal uzdarbojas!
Tā ir lieliska ideja. Uz kurieni jūs varētu doties?
Goduli, kur ir tā lielā pilsēta, kurā uzaugi?
Tā ar tiltu un upi.
Lūk - Londona! Kur ielas ir bruģētas.
Hempstidiešiem tas liekas smalki.
Man ļoti patīk! Tas ir fantastiski!
Es gribu redzēt teātri, katedrāli, Londonas burvīgos kazemātus!
Re - tas vīrs tirgo smieklīgas cepures!
Tie ir viņi! Mamm! Tēt!
- Goduli! Mīlulīt! - Tas ir viņš! Dēls!
Un tu noteikti esi Diks Tērpins.
- Bandītu plakātos par tevi visu izlasījām. - Sīkums vien.
Esam saglabājuši visus Goduļa plakātus kopš viņa zēna dienām.
Šajā viņam ir septiņi gadi. Tik smukiņš!
Mamm, izbeidz! Tu mani apkauno manas bandas priekšā.
Nu, ja viņam nebūtu tik mīloši vecāki,
šaubos, vai viņš būtu izaudzis par tādu noziedznieku.
Šai sakarā - vai nezināt kādu, kas gribētu nopirkt drusku zelta, ko?
To atstāj manā ziņā, dēls. Es pa kluso apvaicāšos.
Eu, Derek! Tu zini kādu, kurš gribētu pirkt zagtu zeltu
no Dika Tērpina, meklētā lielceļa laupītāja?
Cik daudz zelta?
Cik daudz?
Kādus 100 stieņus. Ja jūs va...
Viņiem ir 100 sasodīti stieņi!
Simt stieņi? Šiem būs naudas kā spaļu!
Mēģināšu palīdzēt.
Eu, Ketij! Zini kādu, kam vajag zeltu?
Senais slepenais tīkls.
Jā. Slepenais tīkls.
- Un kur tad ir pārējais? - Tūlīt būs klāt.
Pie tā strādā mūsu labākie puiši.
Es nododu sūtījumu.
Šo kasti, kas nav pilna ar zeltu,
kuru saņems mans dēls, kurš nav lielceļa laupītājs.
- Skaidrs? - Protams.
Re, Diks ir pie sienas.
Labi.
Kāpēc mēs Dikam palīdzam? Šķita, tev riebjas, ka viņš ir laupītājs.
Tad viņš vēl nebija man piesolījis 5 % zelta,
ko iztērēt Londonas eksotiskās gaļas tirgū.
- Tu domā... - Tieši tā, Benij.
Mēs nogaršosim žirafes gaļas burgerus, zebras kotletes, šimpanzes karbonādi...
Klau, es sagādāju zeltam pircēju,
tāpēc slepenajam randiņam rezervēju šo aizdomīgo stūri.
Atcerieties, ka mums ir laiks līdz 2.30.
Pēc tam te sešiem vīriem būs opija darījums.
Labi, ļaujiet rīkoties man. Esmu pārrunu meistars.
Droši vien. Neesmu mēģinājis.
Pārrunas nebūs nepieciešamas.
Sveiks, Tērpin.
Vaild!
Kristofer, tu vēlu esi augšā.
Ko jūs te darāt?
Atskrējām uz pilsētu pēc šādām tādām precēm. Nē, pag.
Esmu jums sagatavojis lamatas, kā redzams.
- Sargi, aiziet! - Saglabājiet mieru!
Saglabājiet mieru!
Jūs neizbēgsiet. Esat aplenkti.
Tā tiešām būtu.
Ja vien es nebūtu šīs lamatas gaidījis un pagājušo nedēļu kukuļojis jūsu sargus,
un tagad šai negaidītajā sižeta pavērsienā patiesībā es esmu aplencis jūs.
Pag, tu tiešām tā izdarīji?
Nē. Bet iedomājies, ja tā būtu?
- Tas būtu tik labi! - Vai ne?
Tagad notiks tā:
jūs mani aizvedīsiet pie zelta,
bet es jūs - pie karātavām.
Tikai ne atkal!
Tēt, tu apsolīji saldējumu.
Labi. Pa ceļam mēs uzēdīsim saldējumu.
Ziniet, es esmu vegāns, tā ka...
Varam arī saldēto jogurtu.
- Tas man ļoti garšo! - Nē! Nekādu jogurtu!
Nu labi, atslābstiet. Es paņemšu sorbetu.
Saldējums vispār nav domāts jums.
Kustieties, vai arī mani vīri nogalinās jūsu draugus, sākot ar viņu.
Jā!
Mani nekad neizvēlas pirmo.
Tas nav nekas labs.
Lēnāk, brāli Vaild! "Turbānu" ņemšu es.
Vispār esmu Tērpins ar "p". Glīti svārki.
- Paldies, Turbān. - Malā, Gav!
Melnmatainais vientiesis ir mans.
Jā gan, bet, ja tu neizskaidrojami pazustu
vai kāds tevi nošautu ar pistoli,
tad Sindikātam vajadzēs jaunu zagļu ķērāju.
Ar to es domāju sevi. Tas būtu es.
Jā, to es sapratu.
Vaild, ļauj paskaidrot!
Es tevi nogalināšu un stāšos tavā vietā.
Jā, es tavu plānu sapratu.
Kas, pie...
Tā, malā. "Tērbots" ir mans.
"Tērbots"? Es esmu Tērpins.
Pag.
Sandra! Tā esi tu?
Gav! Nevar būt!
- Mums abiem ir viena ideja? - Tā šķiet.
- Viņu nogalināt un ieņemt viņa vietu. - Vaildu!
Jā. Re, kādi esam, ko?
Nu labi, kā jau es teicu...
Lai paliek! Skrien, Kristofer! Izsauc uguni uz sevi!
Ak dievs.
- Bet Diks? - Mums nav izvēles.
- Skrienam! - Jā, draugi, bēdziet. Glābiet savu...
- Ir jau prom. - Ātrāk! Skrieniet, idiot!
Pag, mana cepure!
- Jūs izglābāt man dzīvību. - Nebija plānots.
Šurp! Ātrāk!
Nost no ceļa! Kustieties!
Sveiki, zēni.
Izejas nav, brāli Vaild.
- Mierā, Gav! Viņi ir mani. - Es viņus ieraudzīju pirmais.
Būs jālec.
- Trakais! Man mugurā ir Parīzes zīds. - Mums nav izvēles.
Dodiet kādas 15 minūtes, lai izģērbtos.
Aiziet!
Es gribu būt zagļu ķērājs.
Aiziet!
- Velns. - Tā bija slikta doma.
Nekas vēl nav galā, Vaild!
Lieliski. Vēl viens beigts vadonis. Kā tikšu pie labām atsauksmēm?
Nav beigts. Viņš ar to saldējuma ēdāju aizbēga.
Man galīgi nav elpas. Tik daudz savu mūžu neesmu skrējis.
Mēs padodamies! Tikai nelieciet man skriet!
Jebko, tikai ne skriet!
Cel augšā! Tu sevi apkauno.
Tu esi Vailda dēls, vai ne? Liekas, Dženifera?
- Mani sauc Kristofers. -"Mani sauc Kristofers."
Kas tas bija?
Jā, piedodiet. Nemāku ar bērniem apieties.
- Esmu laupītājs... - Kopš 16 gadu vecuma.
Kā tu zini? Kas tev teica? Ar ko tu esi runājis?
Ar tēti. Viņš liek man lasīt ziņojumus, lai izaugu par labu zagļu ķērāju.
Bet es gribu būt lielceļa laupītājs.
- Es par jums esmu uztaisījis kartītes. - Nevienu neinteresē tavas stulbās...
Labi. Piedodiet, es esmu tīri laba.
"Šaušana: septiņi. Viltība: astoņi." Leģenda.
"Asprātīgas atbildes: viens."
Es esmu asprātīga. Ļoti asprātīga.
Esmu ar visasāko prātu šajā pilsētā.
Man visur ir trīs.
Vienīgais desmitnieks par uztraukšanos.
Es taču tik daudz neuztraucos, ko? Es neuztraucos.
Tagad, kad esi pateicis, ka uztraucos, es drusku uztraucos.
- Tu uztraucies. - Ak dievs, es uztraucos!
Tā. Alni, tu saķer puiku, viņš būs mūsu ķīlnieks.
Dodies uz pastu. Sargā zeltu.
Un es ar Goduli iešu meklēt Diku.
Gudri. Tev vajadzēs kādu, kas pazīst pilsētu.
Mēs aizvien esam Londonā, jā?
- Jā. - Forši.
Mana pistole. Mans zutenis.
Atslēgas. Tas ir murgs!
Jā, un kāds vēl. Re, kādi man mati.
Ko jūs runājat? Tādi paši kā vienmēr.
- Kā tas vispār iespējams? - Sauso šampūnu zināt?
Jūs saprotat, ko esat aplaupījis?
- Sindikātu! - Tā ir regeja grupa?
Sindikāts ir visbīstamākā kriminālā organizācija pasaulē.
Mana organizācija.
Džei-veci, vareni! Tad jūs esat tā kā lielais priekšnieks?
Ees neesmu gluži pats lielākais priekšnieks.
Tātad priekšnieks ne?
Es esmu lielā vērtē.
Bet ne īstais priekšnieks. Drīzāk vidējā līmeņa vadītājs?
Nē! Augstākā līmeņa!
Viens te drusku pārdzīvo, ka nav lielais priekšnieks.
Es nepārdzīvoju, ka neesmu priekšnieks!
Es runāšu vienkārši, Tērpin.
Aizvediet mani pie zelta, un es varbūt atstāšu jūs dzīvu.
Labi. Bet tikai tad, ja pa ceļam mums būs sirsnīgs piedzīvojums
un mēs sapratīsim, ka nemaz neesam tik atšķirīgi.
Varbūt paliekam pie tā, ka es jūs nenogalinu?
Labi.
Bet, ja mūs meklē gangsteri, domāju, mums vajadzētu pārģērbties.
Mēs nepārģērbsimies.
Ziniet, mums paveicās, ka atradām veļas auklu ar tik plašu izvēli.
Ak dievs, mēs mirsim.
Dik? Dik?
Dik!
Goduli, es nedomāju, ka, staigājot apkārt un saucot Diku,
mēs viņu atradīsim.
Labi, jauns plāns. Mums jāsāk domāt kā viņam.
Nespēju iedomāties neko šausminošāku.
Es esmu Diks. Esmu lielceļa laupītājs.
Man patīk spožas drēbes un acu zīmulis.
- Ak dievs. - Bet mani vajā.
Mani vajā.
Augstos papēžos. Viņam ir augsti papēži. Bažas!
Dikam ir bažas!
- Bažas - važas. - Un?
Diks ir pieķēdēts pie ienaidnieka, kas viņu necieš. Viņiem vajag...
Viņiem ir jāuzbūvē tilts.
Jāuzbūvē tilts.
Jāuzbūvē tilts!
Tu runā tā, it kā man to vajadzētu saprast.
Viņš ir pie upes! Nāc!
Kas notiek?
Jūs varat būt nemanāmāks?
Mieru, vecīt, esmu tēlā.
Esmu māsa Huanita O'Malija.
Dienā mūķene, naktī - toreadore.
Man pat ir savs sauklis: "Olē, lūgsim Dievu!"
Man arī ir sauklis. "Aizverieties, idiot!"
Pēc T-krekla uzraksta neizklausās.
- Lielisks tērps. Ābolu par brīvu? - Paldies.
Redzat? Par labu attieksmi Visums atalgo. Reizēm - ar karamelizētajiem āboliem.
Man labai attieksmei nav laika.
Mans dēls ir palicis viens.
Jā, bet, ja tā padomā, nebija prātīgi vest viņu uz nelikumīgu darījumu divos naktī.
Zēnam jāmācās. Reiz mana zagļu ķērāja impērija piederēs viņam.
Gan jau divritenis patiktu labāk. Viņam ir tikai deviņi gadi.
Kad man bija seši,
es vadīju nelegālu skolas bodīti un trīs bordeļus.
Ja nu viņš to negrib?
Ja nu viņš grib būt mākslinieks? Vai barista?
Vai mākslinieks, kas strādā par baristu, jo viņa draņķa mākslu neviens nepērk.
Jūs viņam vispār esat pavaicājis?
Sveiks, mīļais!
Viņa mani atpazina vai vienkārši necieš mūķenes?
Bēdziet!
Tu atkal zaudēji!
Tik netaisnīgi!
Kā lai vinnēju, ja vienmēr izvelku sevi? Esmu pats sliktākais!
Man te nevajadzētu būt.
Man vajadzēja meklēt Diku ar viņa ideālās formas bakenēm.
- Gan jau viņam nekas nekaiš. - Jā, zinu.
Bet tavām kartītēm taisnība. Es nespēju neuztraukties.
- Tev to nesaprast. - Mans tētis arī bēguļo.
Neliela līdzība ir.
Mēs varētu iet pastaigāt, lai novērstu domas.
Tētis Londonā man nekad neļauj darīt neko foršu.
Labprāt, bet mums jāpaliek te sargāt zeltu.
Tikpat garlaicīgs kā viņš.
Es neesmu garlaicīgs! Ar mani ir ļoti aizraujoši!
Kāpēc tad tev par aizraujošumu ir trīs?
"Kāpēc tad tev..."
Es tev parādīšu, kurš ir garlaicīgs. Ejam!
Iztrakosimies pa visu pilsētu!
Neaizmirsti svārkus. Ārā ir pavēss.
Nāc, Kristofer!
Re - Dika šalle.
Viņš ielecis upē!
Labi. Tā ir tikai sakritība.
Pat ja viņš kritienā izdzīvojis, kā lai zinām, kur viņš izskalots?
Es zinu, kā to noskaidrot.
Nē, nē, nē, nē!
Mēs nākam, Dik!
Labi. Tātad man ir auksti, es esmu slapjš, grims tek.
Viņš ir apjucis.
Viņš ir pārguris.
Viņš ir...
Ak dievs - pārģērbies!
Viņš atrada drēbes, kurās pārģērbties!
Skat!
Dika drēbes.
- Viņš aizgāja uz to pusi. - Esmu tik nikna, ka viņam sanāk.
Es zinu, kur esam.
Te!
Un uzvarējis ir Albionas Alfs!
Oho, nelegāls cīņas klubs. Tik forši!
Turpinājumā - vecākā dāmu divīzija.
Lieciet likmes uz Elles Hildu...
pret Dorisu Dragātāju!
Ko jūs darāt?
Man par Dorisu ir laba nojauta. Jums ir pieci šiliņi?
Es zinu, kur varam dabūt nost šo ķēdi. Ejam!
Īpašnieks ir mans klients.
Par nelielu samaksu
es viņam nodrošinu visaptverošu aizsardzības plānu.
- Pret ko? - Pārsvarā pret mani.
- Tām jābūt kaut kur te. - Paskatieties augšējā atvilktnē.
Es pats zinu!
- Varbūt apakšējā. - Zinu! Es paskatīšos visās.
Meklējat šīs?
Tev gan netrūkst nekaunības te rādīties, Vaild.
Labdien, māsa.
Hola, señor.
Redz, ja pareizi atceros, mūsu pēdējā tikšanās reizē
tu man nocirti īkšķi.
Tu man biji parādā naudu. Nebija citas izvēles.
Turklāt es liku to piešūt atpakaļ.
Jā. Nepareizajai rokai.
Tas bija tikai bizness.
Atbrīvo mūs no važām,
un es likšu piešūt īkšķi pareizajai rokai.
Ar to es domāju - labajai.
Pēc visa, ko esi man nodarījis,
es ar prieku palīdzēšu.
Un nu - galvenā cīņa.
Sarkanajā - un drīz tas būs daudz sarkanāks - stūrī
Džonatans Vailds un māsa Huanita O'Malija.
Un zilajā stūrī -
Džeks "Dzelzs Dūre" Brautons!
Esmu par viņu dzirdējis. Liekas, ka labs.
- Pag, viņam tiešām ir dzelzs dūres. - Jā.
Metālkausēšanas negadījums.
Pēc manas zīmes sāksies cīņa līdz nāvei.
Uzvarējis būs tas, kurš nebūs beigts.
Varbūt jāļauj viņam uzvarēt.
Uzvarēt? Cīņa ir līdz nāvei, idiot!
- Trīs, divi, viens. - Divi, viens.
Bēdziet!
Eu! Nāves bedrē nekādas šaušanas!
O jā.
- Ko jūs darāt? - Es neļaušu draugam mirt.
- Mēs neesam draugi. - Galapunkts, brāli Vaild!
- Tas nozīmē - es tevi nogalināšu. - Cik reižu... Jā, zinu.
- Un stāšos tavā vietā. - Jā, es saprotu tavu plānu.
Kuš!
Ko jūs gaidāt, idioti?
Bēdziet!
Es zināju, ka man par tevi ir laba sajūta, Dorisa.
Sazināmies, jā?
Gan izdzīvos.
Tā kā viņam pakaļ dzenas visa kriminālā pasaule,
varbūt pārģērbties par Diku nav prātīgi.
Nella, tas man palīdz domāt kā viņam.
Pamēģini! Pati redzēsi.
Labi.
- Jā. - Es to daru.
- Es esmu Diks. - Esmu Diks. Jā.
Klīstu apkārt kā idiots. Droši vien kaut ko stulbi runāju.
Adīšana, draudzība, vegānisms.
Mani cenšas nogalināt,
bet es esmu tik dulls, ka droši vien apstāšos ko iekost,
jo kāpēc gan steigties vai kādreiz kaut ko darīt labi?
- Ei! - Es varu būt šarmants un iejūtīgs,
un jauks, bet tas nav svarīgi.
Ak dievs. Pag!
Re - lodes caurums!
Redzi?
- Un - re! - Ak kungs!
Kāds sašāvis šo ābolu. Zini, ko tas nozīmē?
- Kāds necieš rudens našķus? - Esam uz īstā ceļa!
- Vai arī to, jā. - Jā!
Labi. Neticami, ka tā saku, bet...
Ir jādomā kā Dikam!
Jā! Ejam!
Par laimi, kaimiņos ir skroderis. Re, kāds man tērps!
Apžēliņ.
Un vēl atradu šīs, lai tevi sašūtu.
Esi kādreiz operējis?
Īsti ne. Esmu pāršuvis drēbes. Būtībā viens un tas pats.
Droši vien šūšu neredzamo vīli.
Jā, būs drusku sāpīgi.
Varbūt parunājies, lai novērstu domas. Mums droši vien ir daudz kā kopīga.
Mums kopīga nav nekā.
Tiešām? Kāds ir tavs mīļākais ēdiens?
Man garšo cepti puķkāposti.
Es vienmēr ēdu liellopa gaļu, un man pieder vairākas kautuves.
Labi. Tavs mīļākais dzēriens? Man ļoti iet pie sirds plūškoka sīrups.
Es dzeru ūdeni un rumu, bet nebaudu ne vienu, ne otru.
- Tev patīk mazi, smuki ezīši? - Ienīstu!
- Es arī. - Es blefoju.
- Patiesībā man patīk mazi, smuki ezīši. - Man arī. Tas bija dubultais blefs.
Es zināju, ka mums būs kaut kas kopīgs, un tas kopīgais ir smukie ezīši.
Nu, Džonij, atzīsti.
Dziļi sirdī tu esi mazs sapņotājs - kā es.
Varbūt reiz es biju sapņotājs,
bet dzīve māk sapņus iznīdēt,
līdz atliek tikai ļaunums, kas cilvēkiem jādara, lai izdzīvotu.
Drusku padrūmi.
Labi, esmu pabeidzis. Kā ir?
Riebjas teikt, bet liekas, ka esmu tev parādā zināmu pateicību.
Džei-veci, nevajag pateikties. Mēs esam komanda.
Ejam pēc zelta! Tad sapulcināsim manu bandu un atradīsim tavu dēlu.
Kristoferu. Nu protams.
Londona tik maigai dvēselei nav īstā vieta.
Bez papiņa līdzās viņš būs bailēs paralizēts.
Tik jautri! Kad izaugšu liels, es gribu būt kā tu, Alni!
Skolā mācies ļoti slikti, un - kas zina, kas ar tevi notiks!
Tā, asinis pazūd, bet līķa nav.
Tātad viņš nav nogalināts.
- Jā. - Un - re!
- Adata un diegs? - Jā, pavediens.
Nu protams, jā.
- Piedod, kāpēc? - Adata.
Vajadzība.
Man vajag. Ko Dikam vajag? Diegs!
- Nuja. - Dzeltens.
- Dzeltens ir tuvu zeltam. - Jā.
Viņš ir tuvu zeltam.
Viņš devies meklēt zeltu. Jā.
Pag. Mēs zinām kādu, kam ir zelts?
- Zelts ir mums. - Jā! Jā, Nella!
- Nella, tu esi ģēnijs! - Tu esi ģēnijs.
- Tiešām? - Vispār neesi gan.
Es nezinu, kas tu esi, bet... Vienkārši iesim!
- Jā, es... Uz kurieni īsti iesim? - Uz pastu!
Te nu tas ir.
Pamielojiet acis!
Atvainojiet, nepareizā kaste.
Pamielojiet acis!
Apavu lāpstiņa?
Pamielojiet acis!
- Tik spožs! - Sveiks, mīļais.
Atkal es.
Nu, es zinu, ka jums ir intīms brīdis,
bet man jūs vajag nogalināt - tā pavisam ātri.
Ilgi nebūs. Labi?
Jā? Paskat šo!
Tas gan bija apkaunojoši, ne?
Jā, aizmirsu, ka tas man nepadodas.
Ka tevi piķis!
Vai tomēr padodas?
Nepadodas gan. Tas bija uz dullo.
Uzmanīgi!
Nezinu, vai saproti, bet tu to esi pavērsis pret mani.
Tu mani nodod.
Kāpēc lai es atdotu zeltu,
ja varu tevi nogalināt un pateikt, ka neesmu to atradis?
Tāpēc es visu to padarīšanu sarīkoju.
Visu? Pat to, lai Gavs un Sandra mēģina mūs nogalēt?
Nu, to ne, bet...
To, kā mēs ielēcām upē?
Nē, to arī ne.
Skaidrs, ka ne jau cīņas klubu. Tas maksātu bagātību.
Es izplānoju galvenos vilcienus. Nogalināt tevi, nozagt zeltu, skaidrs?
Bet mūsu lielisko saskaņu?
- Mūsu saskaņa bija slikta. - Tu domā, ka slikta?
Jā, slikta, un man derdzas slikta saskaņa.
Ardievu uz mūžu, Dik Tērpin!
Eu! Zagļu ķērāj!
Varbūt neķersties ar tām rokām gar viņu?
- Ko? - Labi, es neesmu asprātīga.
Atkāpieties, vai arī iešaušu viņa stulbajā galvā.
Lieliska diena! Un tik smieklīgas cepures es vēl nebiju redzējis!
- Nenormāli smieklīgas! - Kas notiek?
Vailds sola iešaut Dikam stulbajā galvā.
Nē, es mīlu tavu stulbo galvu.
Nerunājiet par manu stulbo galvu.
- Kristofer, ko tu dari? - Viņš Londonā apmaldījās,
un kādam par viņu bija jāparūpējas.
- Tu gribēji teikt - jāņem par ķīlnieku. - Tas ir, jāpaņem par ķīlnieku.
Ja kaut pirkstu viņam piedursi, Dika mazās smadzenītes rotās sienu.
Ko? Un par vadoni kļūšu es? Izklausās briesmīgi.
Nebūt ne!
Taču Dženifera?
Viņš ir tavs vienīgais bērns.
Tu tiešām domā, ka bērns man ir svarīgāks par simt zelta stieņiem?
Es tikšu pie cita dēla.
Pie tāda, kas ceturtdienās pilda mājasdarbus.
Pie tāda, kas uz peldēšanas treniņu neaizmirst brilles.
Un tāda, kurš atceras, ko viņam mācīju par ķīlnieku sagrābšanas situācijām.
Kristofer, sarkanais kods!
Cik apkaunojoši.
Laidiet mani!
Man arī tevis pietrūks, mazais sapņotāj. Pavadi vairāk laika ar dēlu, jā?
Piedod, ka sasējām tavu tēti un draudējām tevi nogalināt.
Nekas.
Kas lielceļa laupītājam jādara - jādara.
Ņem.
Desmit par aizraujošumu.
Tuvojas!
Klau, es cenšos neizteikt komplimentus, ja vien cilvēks nav miris,
bet domāju, ka šodien tu uzvedies ciešami.
Paldies. Jaukākais, ko esi man teikusi.
- Nekad to nepiemini! - Labi.
Ko tik garš ģīmis, Alni? Tev bija burvīga diena.
- Uz Londonu vajadzētu braukt biežāk. - Jā, man patika.
Man tikai ir sajūta, ka zaudēju draudziņu.
Man arī, vecīt.
Tomēr mums ir zelts, un es lieliski zinu, ko ar to izdarīt.
Jā!
Retklif, simt zelta stieņu uz Dorisu!
Ticiet man, viņa ir pilnīga fūrija.
Sarauj, Dorisa!
Džonatan Vaild, vai dieniņ.
Jūs neatradāt manu zeltu
un, kā rakstīts šai brošūrā, bijāt sazvērējies nodot Sindikātu.
Mani citēja neprecīzi.
Žurnālisti! Viņi ir īstie noziedznieki.
Kopš šī brīža jums vairs nekad nebūs ļauts piedalīties
jebkādās kriminālās aktivitātēs šai valstī.
Pat vieglā krāpšanā ne?
Pat aplaupīšanā ne.
Cik bēdīgi.
Atā!
Laid mani, mīzaldoze!
Sen bija laiks, Vaild.
Tēt?
Varbūt tiešām pienācis laiks nolikt cilpu
un vairāk būt tēvam.
Starp citu, es tev atnesu šo.
Iesim mājās, Kristofer.
Un plānosim Dika Tērpina nāvi!
Joks. Iesim uzēst saldējumu.
DIKS UN VAILDS LONDONĀ AUTORE ELAIZA BĪNA
Un, kas attiecas uz to Tērpinu, nosūtīsim viņam ziņu, labi?
Krustvārdu mīkla!
Tulkojis Imants Pakalnietis