Paklausyk, žmogau, paklausyk. Girdi?
1967 M. SAN FRANSISKAS
Ši daina ne apie cirko artistą.
Dylanas dainuoja apie mus.
Apie mus? Kaipgi? Mes ką - pamišėliai?
Ne, supranti, tas tipas yra cirko artistas.
Jis susižalojo nukritęs nuo trapecijos
ir dabar turi dirbti tą žeminantį darbą, kad galėtų išgyventi.
Pasirodo p. Džounsas.
Jis pasiruošęs mokėti už tai, kad tas tipas tupėtų narve
ir nukąstų vištai galvą ar panašiai, nes nori matyti pamišėlį.
O tas tipas paima vištos kaulą,
ištiesia jį p. Džounsui ir sako:
„Tu esi tikrasis pamišėlis.“
Tas Bobis Dylanas - jėga.
Gerai. Prisėskim.
Žmogau. Tikrasis pamišėlis esi tu.
Graikai sukūrė ikonas. Religinių veikėjų portretus.
Ir įvaizdis tapo šventas,
šventesnis už tuos, kurie tuose portretuose pavaizduoti.
- Reikia, kad beretė... - Aš ją kilstelsiu.
Eldridžas Klyveris
- suprato įvaizdžio galią. - Gerai.
Jis norėjo tokio, kuris įkvėptų ginkluotą revoliuciją.
Čia parašyta: „Juodaodžių kolonijos lyderis ir gynėjas... baltųjų Amerikoje.“
Pavojingiausias žmogus Žemėje.
Dabar žiūrėk tiesiai į objektyvą.
Tokia turi būt nuotrauka.
Anot filosofo Fuko,
jei įvaizdis tampa kultiniu,
to įvaizdžio objekto nebeįmanoma priimti kitaip.
PAREMTA DŽOŠUA BERMANO STRAIPSNIU
Roz, pažadu, jis ilgai čia nebus.
1974 M. HOLIVUDAS
- Vieną, daugiausiai dvi dienas. - Jei apieškojo Berto namus,
tik laiko klausimas, kada jie įsiverš pro mūsų duris.
- Tu šito nori? - Ne.
Nori, kad mus su vaikais išvežtų iš čia surakintus antrankiais?
Merė Popins vėl siunta.
Girdi, ką sakau?
Turiu baigti laišką Kubos vyriausybei, Gvena.
- Hjuji, ji... - Ji neleis, kad Styvas patektų už grotų.
Jai nusispjaut.
- Klausyk, mes negalim čia likti. - Na, kur pasiūlysi mums eiti?
Dabar nebepasitikiu nė vienu partijos nariu.
Gerai, bet kodėl būtent tie žmonės turėtų tau padėti?
Kaip manai, kodėl jie tai daro?
Nes aš paprašiau.
Klausyk, Gvena, Bertas...
Bertas išgelbėjo Elsbergą nuo kalėjimo.
Ir padėjo Ebiui Hofmanui išvykti iš šalies,
kai šis atsidūrė ieškomiausių sąraše. Padėjo sugrįžti Čaplinui.
Pagalvok, kuo šie visi žmonės skyrėsi nuo tavęs?
Klausyk, viskas... Eikš.
Viskas bus gerai.
Tau nereikėjo prasidėti su tais kvailiais iš Holivudo.
Gerai, paklausykit.
Holivudas nesipriešino tironijai 50 metų.
Mes kartu tai pakeisime.
- Pasivadinsim „Beverli Hilsas 7“, žmogau. - Jie patys taip pavadins, kai mus suims.
Ne. Niekas nebus suimtas.
Išmanom planavimą ir logistiką.
Per artimiausias 48 valandas turim nugabenti Hjujį į Kubą.
Viską suprantu, bet kodėl taip skubiai?
Todėl, kad FTB jau beldžiasi į mūsų duris.
Be to, mano draugė ims dulkintis su savo teniso treneriu,
jei taip bus ir toliau.
- Kaip sakiau, mūsų nepagaus. - Kaip gali tai žinoti, žmogau?
Mes turime puikią priedangą.
Visiems mes esame filmo kūrėjai, kuriantys filmą.
Aišku. Apie kokį filmą kalbame?
Kokio žanro filmas?
- Nuotykių, Hopi. - Nuotykių?
Reikia būti labai atsargiems. Jūsų telefonų klausomasi.
Tad nuo šiol apie tai kalbėsime šifruotai.
Hjujis yra „Krovinys“. Arba „Žvaigždė“.
Aš esu „Prodiuseris“. Artis - „Auklė“.
Styvas bus „Žydas“.
Pala, kodėl „Žydas“ - aš? Tu daugiau žydas nei aš.
Todėl, Styvai, kad esi „Žydas“.
Aišku. Jėzau, bliamba.
Istorija tokia. Žydas ir Žydų prodiuseris...
- Ačiū. - ...veža Krovinį
į Didįjį Cigarą, kitaip - Kubą.
Kaip filme „Užversti bobutę“, tik ne su muzikantais, o filmavimo grupe.
Na, man patinka Didysis Cigaras, žmogau.
- Tai... Man patinka... Bet... - Tikrai?
- Kaip juoda ir balta, supranti. - Tai daug ką keičia.
Klausykit. Bičiuliai, paklausykit.
Gana taukšti niekus. Girdit? Nuo šiol jokių kredito kortelių. Tik grynieji.
Neimkit iš banko didelių sumų, kad nesusektų pagal dokumentus.
Naudokitės tik mokamais telefonais.
Jie nori pripaišyti man moters žmogžudystę.
Tai ne kinas. Aišku? Tai mano gyvenimas.
Praleisk mane, žmogau.
Man reikia lėktuvo.
Kas nors iš jūsų, baltųjų turčių, turi pažinot ką nors, kas turi lėktuvą.
Mes pažįstam tokį. Jis iš Kubos.
Jis biografinio filmo apie Če konsultantas,
- dirba „Paramount“. - Taip.
Skraido net iki Pietų Amerikos.
Jis galėtų mums padėti.
Man nesvarbu, kas jis toks. Tiesiog gaukit man lėktuvą.
FTB agentai įsiveržė pro duris vidury nakties.
Išmetė mus iš mūsų pačių namų.
Net neleido man apsirengti.
Aišku. Minutėlę, gerai?
- Alio? - Labas. Linija saugi?
Taip, mes pas Lario močiutę.
Hjuji, vakar užvirto FTB agentai ir atėmė visus mūsų namus.
Už tai, kad nepasirodžiau teisme?
Iškart, kai dingai.
Šiandien jie uždarė mokyklas, ligonines,
nutraukė nemokamus pusryčius.
Gatvėje miegojo 30 žmonių.
Gerai, pasakyk jiems, kad ką nors sugalvosim.
Duok jiems raktus nuo penthauzo.
Ten nėra 30 lovų.
Tada paimk rezervinius pinigus ir kitus žmones apgyvendink moteliuose.
- Kokius rezervinius? Jie viską paėmė. - Na, tada rask pinigų.
- Iš kur? - Nežinau. Šūdas.
Atsiprašau.
Klausyk, labai nenorėčiau, kad ta nesąmonė pakenktų programoms.
Suprantu.
Negalime netekti to, kam sukurti viskuo rizikavome.
Gerai, ką nors sugalvosiu.
Būk atsargus. Visur iškabinėtos tavo nuotraukos.
Gerai.
Tai, kad FTB agentai ieškojo manęs, buvo normalu,
bet negalėjau leisti, kad jie skriaustų bendruomenę.
PRIEŠ TREJUS METUS OUKLANDAS
Šiandien čia susirinko nemažai garsenybių,
kur „Juodųjų panterų“ partija atidarė dar vieną valgyklą
pagal savo nemokamų pusryčių programą.
Nori autografo?
- Nori, kad čia pasirašyčiau? - Ačiū.
Ačiū, kad atėjai.
- Aš žinojau. - Puiku.
- Valdžią žmonėms. - Valdžią žmonėms!
Džiaugiuosi, kad pagaliau susiruošėt ateiti
ir pažiūrėti, ką mes nuveikėme.
Matot, mes tuo užsiimam jau daugybę metų,
ir man tai yra labai svarbu, nes
kai mokiausi pradinėje mokykloje, egzistavo didžiulė problema.
Vieni vaikai, kurie turėjo pinigų,
galėdavo nusipirkti sausainių ar krekerių.
O kitiems tekdavo sėdėti ir žiūrėti,
suprantat, kaip kiti valgo. Man visad atrodė, kad tai neteisinga...
Atsiprašysiu.
Ginklai jam patinka labiau už blynus?
Taip.
Bet turim žurnalistę iš įtakingo žinių kanalo.
Tai labai svarbu. Tikrai.
Taip, žmogau.
Deja, teko pasikviest garsenybių, supranti, kad prisiviliotume žiniasklaidą.
Ji greitai mus susirasdavo, kai budėjome ginkluoti gatvėse
ir dirbom policijos policija, supranti, ką noriu pasakyt?
Žmonės domisi garsenybėmis.
Nebenoriu būti tuo vyru, sėdinčiu pintoje kėdėje, žmogau.
Suprantu, kodėl žmonėms patinka įvaizdis, bet tai nesu aš.
Eldridžas sugalvojo tą šūdą.
Kai išėjau iš kalėjimo, žmogau, aš...
aš gavau antrą šansą gyvenime, kurio nesitikėjau.
Supranti?
Ir nenoriu švaistyti man duoto laiko, siųsdamas žmones į kapus.
Norėčiau tokio įvaizdžio, kuris atspindėtų,
kad padedu žmonėms.
Už pinigus, kuriuos gauname iš Holivudo,
galime pamaitinti, aprengti ir apgyvendinti dar daugiau žmonių.
Ir tai tik pradžia.
Suprantat? Kalbu apie revoliuciją, kuri padeda išgyventi.
Broli Hjuji, su visa pagarba,
žmonės ateina pas mus ne tam, kad darytų labdaringus darbus.
Kaip sako brolis Eldridžas,
partijos tikslas yra arši kova su priespauda.
Mums reikia prisitaikyti, kad išgyventume, broli.
Rodos, ir kalėjime žmogus sėdėjo, o toks nuolankus.
- Ką pasakei? - Hjuji.
Tau teko sėdėti vienutėje, broli?
Ar tau kada teko su savo šautuvu pasipriešinti krūvai policininkų?
Aišku. Dar nesi pasiryžęs mirti dėl revoliucijos.
Tau paprasčiausiai patinka blizgučiai.
Ne visi jūs, broliai ir seserys, teisingai suprantat revoliuciją.
Ši partija pasitraukė iš ginkluotos kovos.
Teisingai.
Dabar mūsų tikslas yra išgyvenimas ir visuomenės pokyčiai.
Jei norite likti mūsų nariais, galite eiti ir mokyt mūsų vaikus skaityti.
Suprantat? Arba savanoriauti ligoninėje.
Daryti bet ką, kad padėtumėt mūsų žmonėms.
O jei norite eiti į gatves su ginklais,
bandyti nuversti vyriausybę ir ieškotis sau mirties,
neškit savo subines į lėktuvą ir skriskit į Alžyrą pas Eldridžą.
Teisingai.
Taip. Teisingai.
Hjuji?
Tie mažvaikiai mokys mane, kaip vadovauti savo partijai?
Tai ne tik jų nuomonė, Hjuji. Daug kas taip galvoja.
Dauguma narių įstojo į partiją, kai buvai kalėjime.
Jauni žmonės, kurių kambariuose kabėjo tavo plakatas.
Jie galvojo, kad įstoję į partiją taps kariais.
Kalbi taip, lyg būtum išvien su jais.
Manai, mums reikia kovoti ginklu?
Manai, tai būtų geriausia partijai, Gvena?
Aš jau seniai galvoju ne tik apie partiją.
Gvena, nereikia.
Man tiesiog neramu.
Sklinda įvairių kalbų, o kalbos kartais gali virsti veiksmais.
Tai ką siūlai man daryti?
- Paskambink Eldridžui. - Nė už ką.
Tegul jis suvienija tave su partija.
Ne. Jei jam paskambinsiu, jis visiems ims pasakoti:
„Hjujis P. kreipėsi į mane, pabrukęs uodegą.“
Atrodysiu kaip nevykėlis.
- Tas tavo išdidumas. - Ne išdidumas, Gvena. O sveikas protas.
Nori pažvelgt į tai iš praktinės pusės.
Tada gerai. Kiek tau svarbios yra programos?
Jos yra visas mano gyvenimas. Pati žinai, Gvena.
Tada tau galbūt derėtų nusižeminti.
Surizikuok. Paskambink jam.
1974 M. HOLIVUDAS
Prašau, pasakyk, kad radai ką nors pas Šnaiderį.
Nieko gero. Mūsų vyrai plušėjo visą naktį.
Radom pas Šnaiderį truputį kokaino,
sulaikėm kelis vaikius su marihuana
- ir radom krūvą togų. Hjujo - nė ženklo. - Bliamba!
Juos reikia kažkaip demaskuoti.
Tie sumauti prodiuseriai žino, kur jis.
Nuostabu. Kada pagaliau tai baigsis?
Bliamba! Tie plaukai mane užkniso!
Nekenčiu tų prakeiktų hipių.
Kasryt pabudęs pasižiūriu į veidrodį ir ką ten matau?
Dvokiantį hipį.
Suprantu, žmogau.
Narkotikus, bliamba.
Žinoma.
FTB ėmėsi visų priemonių „panteroms“ neutralizuoti.
Puolimai, areštai, suklastoti įrodymai.
Informatoriai ir provokatoriai.
Jie net turėjo tokių agentų kaip Klarkas,
apsimetančių bendruomenių, kurias patys siekė sunaikinti, nariais.
Dovanoju.
Skristi į Kubą - rizikinga.
Pasakyk kainą.
- Priklauso. Koks krovinys? - Tau nereikia žinoti.
Na, kaina už „tau nereikia žinoti“
yra 25 tūkstančiai avansu.
Ko dar paprašysi?
Dar 25, kai nuskraidinsiu.
Ir pasirūpinkit, kad būtų nutiestas pakilimo takas Rančo Kukamongoje.
Rančo Kuka...
Žmogau, kodėl mes turim nutiesti pakilimo taką?
Turbūt todėl, kad jūsų krovinys nebus kraunamas visų akivaizdoje
Van Naise, ar ne?
Ir, kaip suprantu, nenorit registruoti skrydžio plano. Ką?
Aš neužsiimu statybom.
Tik pervežimu. Dėl profsąjungos.
Po 72 val. būk pasiruošęs išskristi.
Penktadienį 16.00 val.?
Žmogau, man tas tipas nepatinka.
Po trijų dienų siurbčiosi kokteilius
Havanos paplūdimyje. Patikėk manim.
Tavim aš tikiu. O juo - ne.
Klausyk, tie žmonės dėl tavęs rizikuoja viskuo.
Šįryt vyko susirinkimas, mes viską planuojam,
- o tu dingsti, kad kažkam paskambintum? - Klausyk, žmogau.
Ouklande liko krūva neišspręstų problemų, Bertai.
Mano tėtis serga. FTB agentai nutraukė mano išgyvenimo programas.
Šeimoms su vaikais tenka miegoti gatvėse.
Na, tau nelengva. Nežinojau, kad tavo tėtis serga.
Nieko tokio. Tik reikia viskuo pasirūpinti.
Ne, aš suprantu. Padėsiu, kuo galėsiu.
Mes pasirūpinsim pakilimo taku,
o tu rūpinkis partijos reikalais ir tėčiu. Gerai?
PRIEŠ TREJUS METUS OUKLANDAS
Tėti?
Sveikas. Hjuji.
- Melvinas ką tik išėjo. - Šiaip tai atėjau pas tave.
Šiandien šeštadienis. Žinojau, kur tave rasti.
Esu čia, kaip visada, ruošiuosi pamokslui.
Jame bus ir man skirtų žodžių?
Sūnus paklydėlis ieško atsakymų.
Nagi, eikš. Sėskis.
Susidūriau su išbandymais, tėti.
Bandau žengti nauju keliu, kaip tu sakai.
Žengti tuo keliu nėra lengva.
Kartais visai iš jo išklystu, o kartais...
nežinau, į kurią pusę sukti.
Pameni, kai dar nebuvai toks žinomas,
visada mėgdžiodavai Sonį Meną, norėjai būti kaip jis?
Taip, na...
Vėliau įnikai į knygas. Tada suartėjai su Melvinu.
Žinai, tau teko daug išbandymų.
Sakyk, ko tu iš tikrųjų nori?
Noriu pakeist visuomenę, tėti.
Svajoju apie pasaulį be konfliktų ir smurto.
Ar šitas kelias nuvedė tave į Holivudą?
Klausyk, pokyčiai vyksta įvairiai.
Taip, revoliucinė kultūra yra galingas ginklas,
o televizorius - atominis ginklas.
Politikai tik-tik mala liežuviu, o Holivudas padeda siųsti mano žinią.
Aš nutuokiu apie tai, kaip perduoti žinią.
Taip. Žinoma.
Pameni, kai buvai mažas,
tavo teta nusivedė tave į tą didžiulę bažnyčią 45-oje gatvėje?
Taip, jai patiko tas pamokslininkas.
Didelis choras ir visa kita.
Taip. Na, ji ir tau padarė įspūdį.
Grįžęs namo paklausei:
„Tėti! Kodėl tu nepamokslauji tokioje bažnyčioje?“
Tave visada traukė didelė scena.
Pameni, ką tau atsakiau?
Pasakei, kad tose didelėse bažnyčiose
kartais pamokslininkas pats tampa žinia.
Būtent čia ir tyko pavojus.
Pats pagalvok.
Dauguma pasaulio problemų kyla tada,
kai žinios nešėjas ima galvoti, kad pats yra žinia.
Ne be reikalo išdidumas yra laikomas mirtina nuodėme.
Tu teisus. Ačiū, tėti.
Neišgirdai nė žodžio, ką pasakiau.
Ne, išgirdau. Išgirdau tave.
Reikia pasikalbėti su Eldridžu. Pabandyti suvienyti partiją.
Rašyk toliau pamokslą.
1974 M. HOLIVUDAS
Mes tau netiesim pakilimo tako.
Po paskutinio savo filmo neatlyginai mums nenumatytų išlaidų.
Taip, tiesa. Todėl, kad pasikeitė buhalteris.
Taip, studija turbūt kažką supainiojo ar...
- Taip. - Ne, bičiuli,
tai tu čia kažką painioji, galvodamas, kad dabar 1972-ieji.
„Nerūpestingas keliautojas“ - užmarštyje.
Tu netekai populiarumo, branguti. Ir, kaip suprantu, pinigų.
Jų pakanka, kad pateikčiau viliojantį pasiūlymą.
Sumokėsim dvigubai.
Žinoma.
- Už pakilimo taką per tris dienas? - Mokėsim kaip už skubų darbą.
Atsiskaitymas grynaisiais ir iš karto.
Imk visus.
- Triguba alga, bičiuliai. - Jėga!
Atidavei jam paskutinius grynuosius.
Pasakysiu štai ką, Bertai. Klausyk, daryk, ką nori,
kaip visada, bet jei ir vėl juos išdursi...
Žiūrėk į mane.
Jie sukapos tave į gabaliukus ir išmėtys juos dykumoje.
Neišdursiu aš jų.
Mes kuriam filmą, kad išgabentume iš šalies Hjujį.
Verčiau paieškokim investuotojų.
Beviltiška, bliamba.
Bertas paprašė paslaugos už paslaugą. Tik nežinau, kieno.
Bet jis surado pinigų, ir pamažu ėmėm judėti į priekį.
Cigaras uždegtas. Viskas pagal planą.
Personalo asistentė dirba.
Biudžetas patvirtintas, prašau nuo jo nenukrypti.
Tie šikniai su savo sumautu filmu.
Man reikia informacijos apie Hjujį!
Transportas paruoštas vykti į vietą?
Reikalai judėjo į priekį.
Mes sėkmingai mėtėme pėdas. Jie neturėjo supratimo, kur aš.
Holivude supratau vieną dalyką:
daryk viską, ką gali ir ko negali, kad judėtum į priekį.
Dabar pat siunčiu pinigus transporto skyriui.
Liaukis skambinėjęs, žmogau. Ką tik praūžė sniego audra.
Svečiuose Kalėdų Senis ir Margo Kider su draugais. Paskambinsiu kitą savaitę.
Žvaigždės atvykimo laikas patvirtintas.
Aikštelės statyba eina į pabaigą.
Negaliu patikėt, kad darbai juda į priekį.
Tai rodo, ką gali žmonės, kai turi išteklių ir galimybių.
Žmogau, man tai primena kai kuriuos kadrus
iš filmo „Širdys ir protai“. Geriausias filmas, kokį esi sukūręs.
Arba gausi „Oskarą“,
arba pateksi į juoduosius sąrašus už tai, kad parodei kitokią Vietnamo pusę.
Girdėjai, Styvai? Mes laimėsim „Oskarą“.
Būtų neblogai, nes į tą filmą sukišom viską, ką turėjom,
įskaitant ir tavo namą.
Namas šnamas. Žmonės dėl bilietų stovės eilėse.
Parsivešim tave čia į premjerą.
Mes tave parsivešim.
Keista, žmogau.
Kai pagalvoju, kad galiu daugiau niekada nebepamatyti savo namų.
Savo draugų, tėčio.
O mano žmonės miega gatvėje, nes nepasirodžiau teisme.
Ir ką aš darau? Bėgu iš čia kaip...
kaip Eldridžas.
Po to, kai apipyliau jį mėšlu.
Tikrasis mūsų judėjimo tikslas...
PRIEŠ TREJUS METUS SAN FRANSISKAS
...yra nukreiptas į žmogaus gyvenimo gerinimą.
Manau, tai gerokai skiriasi nuo to,
ką galėtų įsivaizduoti dauguma mūsų žiūrovų, p. Niutonai.
- Taip. - Dabar, kaip žinote,
prie mūsų prisijungs Eldridžas Klyveris telefonu iš savo tremties Alžyre.
- P. Klyveri, girdite mus? - Sveikas, Eldridžai, bičiuli.
Kaip gyvenimas Alžyre?
Nelabai kaip, Hjuji. Nelabai kaip.
„JUODŲJŲ PANTERŲ“ PUSRYČIŲ PROGRAMA - DAR ŠEŠIOSE RAJONO MOKYKLOSE
Kaip suprasti, žmogau?
Per žinias viskas atrodo puikiai.
Žvelgi nuo stogo į paplūdimį ir visa kita.
Verčiau galvok, koks vaizdas atsiveria nuo Malibu Hilso, seni.
Kalbu apie tas nesąmoningas išgyvenimo programas.
Nesupratau, broli?
Hjuji, „panterų“ tikslas ne toks.
Kodėl neimat į rankas ginklų?
Tu nesupranti, apie ką kalbi.
Mes apie tai kalbėjom. Sakei, kad palaikai programas.
Aš suprantu, apie ką kalbu. Sakau, kad tu ten
mali šūdą, o mūsų partija skyla.
Suprantu. Tu bandai numesti
šį rytą bombą.
Tu kartoji apie tą ginkluotą kovą
jau metų metus iš savo tremties, brolau.
Tai labai patogu.
Kaip tau tokia karšta naujiena? Tarptautinis skyrius - panaikintas.
Panaikintas? Tu ką, išvarai mane, brolau?
Taip. Tu užmirštas.
Beprotis.
Verčiau būt bepročiu nei bailiu.
Ką čia paistai, po galais?
Tu pabėgai, kai buvo nušautas Lilas Bobis Hatonas.
Lilas Bobis, trečias mūsų partijos narys.
Eldridžas skyrė jam savižudišką užduotį, ir jis šaltakraujiškai buvo nušautas.
Farai šovė į jį tuziną kartų.
Jam tebuvo 17 metų.
Nėra nė dienos, kad neprisiminčiau Lilo Bobio.
Aš esu čia, supranti? Esu čia ir atsakau už pasekmes.
Esi bailys ir menkysta.
Ponios ir ponai, ponas Hjujis P. Niutonas.
Ir telefonu - Eldridžas Klyveris.
Netrukus tęsime laidą.
Dėjau ant Eldridžo.
- Šito iš jo nesitikėjau. - Tas kvailys paskelbė karą.
Taip, jis verčia tave rinktis.
Arba tęsi toliau savo programas ir rizikuoji netekti partijos narių, arba...
Arba imuosi ginklų ir leidžiu Eldridžui laimėti?
Aš neturiu pasirinkimo.
Vienas pagrindinių Edgaro Huverio kontržvalgybinės programos tikslų...
KONTRŽVALGYBINĖ PROGRAMA
...buvo supjudyti tarpusavyje „panteras“ ir suskaldyti partiją.
Jis siekė paversti ginklu ego ir sunaikinti tarpusavio pasitikėjimą.
Huveris troško konfliktų, paranojos ir „panterų“ kraujo gatvėse.
„JUODŲJŲ PANTERŲ“ PARTIJA SKYLA Į 2 FRAKCIJAS
Ir tai suveikė.
Nežinau, žmogau. Galvoju vykti kartu.
1974 M. HOLIVUDAS
Nea. Per daug rizikinga.
Juk nenorėtum Kuboje atsidurti vienas.
Vaikai pagyventų pas mano mamą, kol įsikurtume.
Nea, vaikams tavęs reikia, Gvena.
Šūdas. Be to, gali būti,
kad valdžia bandys numušti lėktuvą.
Tau manęs nereikia?
Noriu, kad važiuotum į šiaurę ir padėtum partijai.
Jei jau man buvo sunku rast bendrą nuomonę su partijos nariais,
galiu tik įsivaizduot, kaip sunku bus Teresai ir Eleinai.
Gvena, liaukis. Nereikia, nagi.
Aš neturiu tam laiko, girdi?
Noriu, kad nuvažiuotum į Ouklandą ir pasikalbėtum su mano tėčiu.
Aš negalėjau jam paskambinti.
Turi pasikalbėt su juo.
Pasakyt jam, kad jį myli, kol nevėlu.
Na, mano tėtis yra pietietis. Jis senų pažiūrų.
Jam nepriimtinos tos hipių nesąmonės apie meilę.
Nė karto nesakei tėvui, kad jį myli?
Jis man irgi to nesakė.
Gal pats laikas tai pakeisti.
Ar mes dar kada nors pasimatysim?
Žinoma. Gvena, aš būtinai atsigabensiu jus su vaikais.
Pažadu.
Sunku patikėt, kad jau rytoj Hjujis išskrenda.
Kurių velnių? Gal Bertas išsiuntinėjo kvietimus?
Galvok, kad tai - baltųjų leftistų atsisveikinimo turas.
Juk žinai, kaip Holivudui patinka išvykimo istorijos.
Puiku, ar ne? Primena pirmąją filmavimo dieną.
Bet žiūrėkit, ką parodysiu.
- Kas čia, bliamba? - Atsisveikinimo dovana Hjujui.
Visas miestas galvoja, kad kuriame filmą,
tad kodėl to iš tikrųjų nepadarius?
Žmogau, galiu tave supažindinti su keliais juodaodžiais aktoriais.
Jie tikrai įneš savo žavesio.
Polėkio, taip sakant.
Nieko sau, bliamba.
Klausyk, šito dar nėra buvę.
Jie rašys apie tai, ką mes darome, mums tai darant.
- Artis jau pradėjo rašyt scenarijų. - Tikrai? Gerai.
Gal verčiau nusiunčiam FTB laišką su mūsų visų dydžiais,
kad jie iš anksto pasiūtų mums kalėjimo uniformas?
- Ką pasakysi, Bertai? - Tu gerai žinai mūsų verslo taisykles.
Praeis 50 metų, kol šis filmas pasieks kino teatrus.
Iki to laiko viskas bus pamiršta.
Nuostabu! Jis labai panašus į mane.
Tave vaidina Bertas Reinoldsas?
Hjuji. Žiūrėk.
Aš jį sudeginsiu.
Aš bandau gelbėti savo kailį, o tu kvailioji su plakatu?
- Pala... - Maniau, kad esi protingesnis.
Susidėjau su tavim tik dėl to,
kad tu padėjai mūsų programoms.
Maniau, kad kažką supratai,
- o tu kreti kvailystes. - Aš tik bandau parduoti melą.
Viskas gerai?
Klausyk, man reikia kai kur nuvažiuoti.
Gerai, kad pažįstu juodį su „Rolls Royce“.
- Pasaugosiu tave. - Gerai.
Tik paskubėk, brolau.
- Alio? - Tėti.
Hjuji. Tau viskas gerai?
Taip. Man viskas gerai.
Kaip jautiesi?
Pasiruošęs atgult į dangaus patalus.
Kur tu?
Negaliu sakyti.
Esu persekiojamas.
Jėzus irgi buvo persekiojamas. Bet viskas gerai baigėsi.
Klausyk, tėti, noriu tau kai ką pasakyti.
Saugok save, Hjuji.
Prašau, išklausyk mane.
Aš...
Tu žinai, ką tau jaučiu, tiesa?
Ne. Gali nieko nesakyti.
Nagi. Kalbink jį, Volteri.
Šūdas.
Hjuji, link mūsų eina keli vergų gaudytojai, žmogau.
Hjuji, dingstam iš čia, žmogau.
Gerai.
- Supranti, tėti, aš išvykstu. - Žinau.
- Pareigūnai. Ačiū Dievui. - Tėti, leisk man pasakyti.
Kažkokie prietrankos subraižė mano „Rolls Royce“ ir nubėgo ton pusėn.
Šūdas.
- Ričardas Prajoras? - Nieko sau.
Tik spėjau pagalvoti, kad teisingumas yra aklas, o jūs, šikniai,
atpažinote turtingą juodį!
- Taip, esu Ričardas Prajoras. - Na, tėti...
- Hjuji... - P. Niutonai, čia Hjujis?
- Man viskas gerai. - P. Niutonai, duokit man ragelį.
Tėti, girdi?
Ne. Hjuji, jūs liūdinat savo tėvą.
Duokit ragelį mano tėvui, po galais.
Hjuji.
- Nebūkit toks nemandagus. - Noriu pasikalbėt su savo tėvu.
Duokit mano tėvui ragelį, po galais.
Duokit man ragelį, panele.
Jis su tavim?
Jis mano vairuotojas.
- Jis bando... - Hjuji.
- Tėti. Girdi, tėti? - P. Niutonai, apgailestauju,
- bet primygtinai prašau. - Ne. Viskas gerai.
Duokit man ragelį.
Tėti, aš...
Alio?
- Ten Ričardas Prajoras. - Taip.
Šūdas!
Nagi, žmogau. Važiuojam.
Juodis turi ginklą.
Tu nudvėsi.
Nė karto nesakei tėčiui, kad jį myli?
- Žinai, ką tau jaučiu. - Gali nieko nesakyti.
Nebenoriu būti tuo vyru, sėdinčiu pintoje kėdėje, žmogau.
Hjuji, vakar užvirto FTB agentai ir atėmė visus mūsų namus.
Pabėgai, kai buvo nušautas Lilas Bobis Hatonas.
Kaip tavo mirtis padės judėjimui?
Slapstaisi visų panosėje.
Tai ne kinas. Tai mano gyvenimas.
Dėjau ant tavęs ir ant visų tavo negrų sekėjų.
Visada žinojau, kad esu pasiryžęs mirti dėl revoliucijos.
Tapsi pavojingiausiu žmogum Amerikoje.
Ar mes dar pasimatysim kada nors?
Išsivadavimas yra jėga,
aš atsisakau mirti kaip bejėgis žmogus.
Išsivadavimas yra jėga,
aš atsisakau mirti kaip bejėgis žmogus.
Sargyba!
Išsivadavimas yra jėga.
...atsisakau mirti kaip bejėgis žmogus.
Sargyba!
Išsivadavimas yra jėga, aš atsisakau mirti kaip bejėgis žmogus!
Šūdas.
Lilai Bobi!
Bobi!
Kokiu lėktuvu skrisi į Kubą?
Nežinau, žmogau.
Sakyk, ar tau gerai sekasi mokslai?
Kai kurie dalykai.
Bet man nepatinka skaityti rašinėlį prieš visą klasę.
Man irgi nepatikdavo.
Kodėl?
Nes nemokėjau skaityti.
- Nemokėjai skaityti? - Maiklai.
Gal pažaidžiam žaidimą „Atspėk automobilį“?
Ką pasakysi, bičiuli?
Viskas gerai, žmogau.
Tikrai?
Supranti, turėjau daug problemų su žodžiais.
O mano mokytojams tai nerūpėjo. Tad teko mokytis pačiam.
Žinai, ką aš padariau?
Atidariau savo mokyklą.
Gerai, bičiuli. Čiupk kuprinę.
Privažiavom mokyklą.
Kur Tacho, Bertai?
Tacho vėluoja.
Turbūt kelyje. Eismas.
Kas? Oro eismas.
Puikus apšvietimas. Dar vienas saulėlydis drauge.
Apšvietimas? Kur tas sumautas kubietis?
Statau visus.
Likai skoloje, Tacho.
Pala.
Turiu kai ką, kas jums tikrai patiks.
Žinau, kur Hjujis Niutonas.
Kur jis taip ilgai užtruko, Bertai?
Jis būtinai pasirodys.
Žmonės, nagi. Tik nereikia nervintis, gerai?
Sakiau, kad tuo tipu negalima pasitikėti.
Nieko nesuprantu. Jis yra skridęs šimtus kartų.
O ko tu tikėjaisi, žmogau?
Buvai toks užsiėmęs vaidinti magnatą ir rengti vakarėlius,
kad nė neradai laiko pasidomėti, ar atskrido sumautas lėktuvas.
- Turbūt kažkas atsitiko. - Galiu pasakyti, kas atsitiko.
Sakei, kad galiu tavim pasitikėti. Tai ir atsitiko.
Pasamdei narkotikų kontrabandininką, nes jis tau pasirodė patikimas.
Daugiau neturiu ką pridurti, žmogau.
Kur jis, po galais?
Hjuji, kur susiruošei?
Hjuji, ką tu darai? Hjuji, kur susiruošei?
Važiuoju nudėti kubiečio.
Bet čia mano mašina. Hjuji, mano mašina!
Čia mano mašina!
Labai gražu. Tiesiog puiku.
Jis išvažiuoja!
Nuostabu, ar ne? Jis išvažiavo, Bertai.
Gal ir tai parodysi savo sumautame plakate?
Pirma. Mes norim laisvės.
Mes norime, kad patys galėtume nuspręsti savo juodaodžių bendruomenių likimą.
Antra. Mes reikalaujame savo žmonėms darbo.
Trečia. Norime padorių namų, tinkamų žmonėms gyventi.
Ketvirta. Reikalaujame, kad baltieji rasistai verslininkai
nustotų apiplėšinėti juodaodžių bendruomenes.
Penkta. Reikalaujam padoraus švietimo, kad suprastume
tikrąjį rasistinės ir nusmukusios sistemos pobūdį.
Švietimo, kuris mokytų mus mūsų tikrosios istorijos
ir apie mūsų vaidmenį šiandienos visuomenėje ir pasaulyje.
Šešta. Reikalaujame, kad visi juodaodžiai būtų atleisti nuo karinės tarnybos.
Septinta.
Valdžią žmonėms.
Išvertė Laima Banionienė