TIDLIGERE
Jeg har ikke haft et panikanfald i et par dage.
Jeg hedder Sasha.
Åh, nej... Nej, nej...
-Mor. -Vil du lade mig være i fred?
De penge skal betales.
Det er enhver mors mareridt, er det ikke?
At der sker noget med hendes barn.
Jen, du er ambulanceredder, hjælp hende.
Jeg stoler ikke på dig, jeg skal have dine kort.
Hvis du har brug for penge til noget, spørger du mig.
Hvis de har en affære,
er du nødt til at tænke, hvor det efterlader dig.
-Boller du hende? -Din nøgle.
-Så denne store sum... -Det kommer.
Hvis jeg kan give disse mennesker noget i morgen formiddag,
så behøver Chris aldrig at vide noget om lånet.
Nej, jeg handler ikke med stoffer.
Det er præcis, hvad du gør, det er det, vi gør.
Hvad laver du?
Se, jeg vidste, at du havde gang i noget.
Tag pengene. Hvis du rører bare én seddel, er det forbi.
Midlerne blev indsat på din tilrettede konto
tidligt i morges.
Sasha mødte dig ikke ved et uheld, Jen.
Det var helt bevidst.
Det er vanvittigt.
Bare sindssygt.
Ikke så sindssygt som at give hende 280.000,
og lad os ikke komme ind på gangster-bedstemor.
Jeg gav hende ikke 280.000,
hun sagde bare, at hun ville lade mig bruge sin bankkonto.
Du kunne have brugt min.
Du ville have fortalt Chris, ville du ikke?
Chris...
Det er meningen, at jeg skal være der nu.
-Hvad skal jeg fortælle ham? -Hvad med sandheden?
Jeg ved ikke engang, hvad det er længere.
Intet af det giver nogen mening.
Hvorfor skulle hun gøre det mod mig?
Intet af det betyder noget lige nu,
det eneste, der betyder noget, er, at hun har dine penge og min dagbog.
Åh Gud. Vil du stoppe med at tale om den skide dagbog?
Har du nøgler til garagen?
Hun kommer vel næppe tilbage.
Altså, det er nok ikke engang hendes ting.
Så vidt matrikelregistret bekræftede,
er det ikke Sashas hus.
Det er deres.
Alt, hvad kvinden fortalte dig, er en løgn.
Hvor fanden har hun gemt det?
Det her bliver ikke godt, gør det?
Jeg troede, jeg gjorde det rigtige, det gjorde jeg virkelig.
Du var bare så vred på mig.
Jøsses, Jenny, kan du tage noget ansvar, bare én gang?
Jeg gik i panik.
Jeg troede virkelig, at du ville tage Rosie væk fra mig.
Hvad?
Sasha satte ideen i mit hoved, selvfølgelig gjorde hun det.
Jeg var på mit laveste, jeg havde aldrig set dig sådan før.
Jeg vidste ærligt talt ikke, hvad du ville gøre.
Du har rapporteret det, ikke?
Det nytter intet.
Det er ikke en forbrydelse.
Jeg godkendte overførslen.
Jenny, den kvinde er forsvundet med vores penge.
Jeg taler med hende.
-Okay? Jeg finder hende. -Og hvad så?
Spørg hende pænt, og så afleverer hun dem tilbage?
Hun er en bondefanger, Jenny.
Et rovdyr. Det er det her, de gør.
Ligsynet, retssagen, det var overalt i aviserne.
Hun har sikkert fulgt dig allerede for måneder siden.
Jen, lytter du til det, jeg siger?
Lad os sige, at jeg rapporterer det,
selv hvis de kan hjælpe, kan der gå måneder, år,
før vi får noget tilbage, hvis vi får noget tilbage.
Jeg finder hende.
Og jeg sværger på mit liv, at når jeg gør det,
så finder jeg ud af, hvad hun har gjort med vores penge.
Du bør gå.
Inden Rosie kommer tilbage fra generalprøven.
Må jeg se hende?
Ikke i dag.
Okay.
Jeg kan ikke diskutere med dig mere.
Hvad skete der med os, Jen?
Vil du give hende et kys fra mig?
Bliv, så længe du vil.
Tak.
Du gjorde det rigtige.
Det føles ikke sådan.
Du skal bare give ham lidt tid.
Jeg har ikke tid, Al.
Jeg burde være derude og lede efter Sasha.
Hun er sikkert over alle bjerge nu.
Det er hun ikke.
Hun er her stadig, jeg er sikker på det.
Så hvad nu?
Connie Bertram.
Hør.
At opfinde en falsk baggrundshistorie, det er én ting.
Men at få en bank involveret, et udlejningsfirma?
Det er seriøst, Al.
Det er organiseret, og det er sofistikeret,
og der står Connie Bertram over det hele.
Tænk over det, hun vidste, at jeg ville komme til penge.
Hvad? Sasha vader bare ind i mit liv ud af det blå?
Jeg mistede min telefon på det tog, som Sasha tilfældigvis var med på.
Jeg er blevet narret.
Og billedet i urnen...
Der er noget ved hende, jeg ved det ikke.
Jeg føler, at hun efterlader mig et spor af brødkrummer.
Men hvor fører det hen? Du aner ikke, hvor hun er.
Nej.
Men jeg ved, hvor Connie Bertram er.
Hør, Jenny, er du sikker på, at du vil gøre dette?
Ikke rigtigt, men har jeg noget valg?
Jeg har ikke råd til, at Chris anmelder Sasha,
og jeg har ikke råd til at sidde på min flade og ikke gøre noget.
Måske har hun intet med det at gøre, men Connie er mit eneste spor.
Hun er ret farlig.
Hvor er hun? Connie, hvor er Sasha?
Hej Jenny.
-Og din gæst. -Jeg stillede dig et spørgsmål.
Du skal hidse dig ned.
Kan du huske, hvad vi sagde om dårlige dage?
Sagen er, Connie, du skal ikke længere fortælle mig, hvad jeg skal.
Du og Sasha har mine penge.
Og jeg vil have dem tilbage.
Så kom de mystiske penge endelig.
Ja, det ved du, de gjorde, fordi 140.000
af dem røg lige i lommen på dig.
Nogen har fortalt løgne.
-Så du arbejder for hende. -Jeg arbejder ikke for nogen.
Jeg har måske taget en lille kommission
for visse tjenester, men forretning er forretning.
Det er dig, der skal holde øje med, hvem du omgås.
Jeg har ikke dine penge, Jenny.
Så uanset hvad, der foregår mellem dig og Sasha...
Jenny har mistet alt på grund af dig og den tæve.
Nej, kære.
Jenny har mistet alt på grund af Jenny.
Fyrre.
Hvad?
Du hjælper mig med at finde Sasha, så får du 40.000.
Det er det dobbelte af, hvad jeg skylder dig, så er vi kvit.
Jenny.
Jeg aner ikke, hvor hun er.
Og selvom jeg gjorde,
hvad tror du egentlig, du vil gøre?
Jeg er sikker på, at jeg finder på noget.
Fyrre.
-Tror du, vi kan stole på hende? -Connie?
Nej.
Men det handler ikke om tillid.
Det handler om penge.
Det er det eneste sprog, hun forstår.
Jeg ved ikke, hvordan du kan arbejde i dag.
Det er jeg nødt til.
Hør, jeg...
Jeg beklager.
Jeg skulle bare have talt med dig.
Burde have troet på dig angående Sasha,
angående alt.
Tak skæbnen for nysgerrige naboer, ikke?
Uden de optagelser ville du stadig tro, jeg var en tosse.
Ja. Ja.
Sandsynligvis.
Tak.
Som at se en tiger lege med en Gazelle.
Lige før den spiser den.
Kylie er i øvrigt tigeren.
Man ved aldrig. Måske er hun interesseret.
Hun er ikke på hans hold.
Tro mig.
Dig og Kylie?
Det er ikke min skyld, at jeg er uimodståelig.
-Krybberøver. -Hey.
Ved du, at hendes mellemnavn er Sommerfugl?
Hippieforældre.
Og hun har denne søde lille tatovering...
Okay, ja, det er godt, jeg forstår det.
Er du okay, Kylie?
Det er flot arbejde, det der.
Tatoveringerne...
Første gang jeg har set dem i levende live.
Kom bare, du kan kan godt fortælle mig det.
Er du og Raj ude et par nu, eller hvad?
Hvad?
Ved ikke, hvad du gør, men han går konstant og smiler.
Bare bliv ved, det gør mit job meget lettere.
Jen, hvad fanden taler du om?
Hvad? Jeg tilbringer hele dagen med ham.
Han bruger timer på at kigge på billeder af dig.
Har han billeder af mig?
Ja, på sin telefon...
Det er tatoveringerne...
Jeg vil sige, sommerfuglen er hans favorit.
Åh nej, skulle jeg have holdt mund? Jeg beklager.
Vi taler ikke om, hvad der skete den sidste karryaften.
Kommer du til karryaftenen?
Du er sikker på, at du ikke vil gøre dette officielt?
Hashtag MeToo og alt det der?
Nej, du har ret.
Jeg vil ikke advare ham, han kan lave kopier.
Okay.
Så må du hellere gøre det hurtigt,
vagten starter om ti minutter.
Hold masken, Kyles.
Må jeg tale med dig i et sekund?
Øh, ja?
-Giv mig din telefon. -Okay.
Giv mig din telefon.
-Okay. -Måske giver jeg dig mit nummer...
Nej.
Wow, Kylie! Hvad laver du? Hvad laver du?
-Stodder. -Vent, Kylie. Hvorfor det?
Får ikke dit nummer...
Er du okay?
Har du tilstået overfor Lesley?
Nej.
Og det har jeg heller ikke tænkt mig.
Jeg laver ikke sjov, Jenny, jeg viser hende, hvad jeg har.
Ja.
Hvad er det egentlig, Raj?
Nu, hvor du er færdig med dit tidsspilde,
så lad os bare komme igennem resten af denne vagt, ikke?
På et hængende hår, Jen.
-Hvad? -Vi er blevet indkaldt.
Dyson-holdet, jeg føler mig som en dødsdømt.
Du kan godt undgå mig. Men jeg har stadig videoerne.
Der er en ting, der hedder "skyen"?
Jen, det er din sidste chance.
Hospitalet holder mig opdateret,
men indtil videre er Gerry Dyson stabiliseret,
Jeg tænkte, I gerne ville vide det.
Rena, du og jeg har diskuteret udvidelsen
af din prøvetid,
men det ville ikke skade at tilføje nogle moduler til lektierne, vel?
Javel, chef.
Og du kan måske overveje at gøre det samme, Jacks.
Det betyder dog ikke, at I to går fri, vel?
Jeg gjorde ikke noget.
Har du lyst til at dele, Raj?
Nej, chef.
Okay. Så behold din klogskab til afhøringen, ikke?
Og Jenny, vil du fortælle mig,
hvordan du og Raj ordner det her før tirsdag, okay?
Jenny?
Ja, det vil jeg gøre.
Okay... I har stadig et job.
På et hængende hår, så gå ud og gør jeres arbejde.
Sig mig, at det kan vente, Jenny.
Ja, selvfølgelig, chef.
-Nå? -Gå væk. Lad mig være i fred?
-Hvad fanden laver du? -Bare vis hende det, okay?
Vis hende bare videoen. Jeg er ligeglad.
Jenny, hvis jeg fortæller hende det, mister du alt.
Jeg har allerede mistet alt, dit fjols.
Vil du vide, hvad jeg lavede,
den nat, Rosie havde sin ulykke?
Jeg gamblede.
Og jeg taler ikke om halvtreds ører for en fuld række i bingo.
Jeg taler om rigtige penge, penge, som jeg ikke har.
På et spil, som jeg ikke kan vinde.
Da hun lå på gulvet, mit eget barn,
i rummet ved siden af mig, bevidstløs,
var det eneste, jeg kunne jeg kunne tænke på,
og det eneste, der betød noget for mig,
det vigtigste i mit liv, i det øjeblik,
var hvilket kort, der kom ud af bunken som det næste.
Ja, det er en bekvem undskyldning.
Det er ingen undskyldning, det er ingen undskyldning.
Raj... det er ikke en undskyldning.
Det er, som en slags bedøvelse.
Det er bare... det er fred.
Det er det ene øjeblik, hvor jeg ikke behøver at tænke på Kingsgate
og alt, hvad der fulgte med det.
Hvis jeg bare kan koncentrere mig om spillet,
hvis jeg bare kan vinde et spil mere...
så behøver jeg ikke tænke på ligene.
Og jeg behøver ikke at høre skrigene.
Jeg får...
Jeg får lov til bare at være usynlig,
bare et øjeblik, jeg får lov til bare at være stille.
Du ved, vi ser dem, ikke?
Hver dag, junkierne og alkoholikerne,
og vi fortæller dem, at vi ikke dømmer dem,
men det vi egentlig tænker,
og hvad alle tænker, er, "Gudskelov, jeg er ikke dig".
Men det er jeg.
Jeg er fuldstændig ligesom dem.
Jeg har løjet, og jeg har lånt, og jeg har stjålet.
Jeg er misbruger, kammerat.
Og jeg kan ikke gøre noget ved det.
Lad os bare bare tage det roligt.
Åh, jeg ville ønske, jeg kunne.
Jeg ville virkelig ønske, at jeg kunne.
Men se bare på mit liv.
Chris vil ikke have noget med mig at gøre,
jeg ser næsten ikke Rosie.
Og min nye bedste ven?
Er lige stukket af med kompensationspengene,
som er det eneste, der kan få mig ud af dette skide mareridt.
Pyt med min værdighed...
Altså, der er snart ikke mere tilbage at tage af.
Og så er der dig...
Du skulle være min partner,
det er meningen, at vi skulle have hinandens ryg,
men du går her og truer mig
og fortæller mig, at vi kommer til at miste alt.
Jeg er ked af at sige det, makker,
men det er allerede sket.
CONNIE - MIT KONTOR NU, MÅSKE HAR JEG ET SPOR.
Måske er det skylden.
Jenny har mistet alt på grund af dig og den tæve.
Nej, kære.
Jenny har mistet alt på grund af Jenny.
Din nøgle, tak.
Du har alle mulige ting i den ambulance.
Det er dig, der skal holde øje med, hvem du omgås.
Godt for Connie.
Ja.
Flosklen om ærlighed blandt tyve
viser sig at være en bunke løgn...
Apropos, så havde du ingen intentioner
om at pantsætte de smykker, havde du?
Lad os sige, at Connie er åben for genforhandlinger.
Har du betalt hende, så hun nu virkelig
kan sætte skruetvingerne på mig?
Hvorfor dog gøre det, når jeg allerede var så bange?
Du skal stoppe med at spille den uskyldige.
Hvor er mine penge, Sasha?
Det er det eneste, du bekymrer dig om, er det ikke?
Det betyder intet, hvad du gør, eller hvor lavt du synker,
så længe der er penge i det til sidst.
Du er så ynkelig.
Har du glemt,
at det var dig, der kom til mig for at stjæle stoffer?
Det var din beslutning at gøre det.
Hvor lang tid går der med denne ordre, Jenny?
Hvad? Cirka fire dage?
Du har dem stadig?
Alle filerne, alle pillerne...
Og hvad vil du gøre med dem?
Ja, det afhænger af din partner...
Afpresser han dig stadig?
Ja, i så fald behøver jeg måske ikke gøre noget.
Uanset hvad, er du stadig på skideren, Jenny.
Åh nej?
Føler du dig lidt stresset, lidt overvældet?
Jeg kan altid skaffe dig et kreditkort til.
Jeg forstår det ikke.
Håbede du, at jeg ville få et tilbagefald?
Ønskede du, at jeg også brugte
mine kompensationspenge?
Men i det mindste ledte jeg dig på vej? Ikke?
Hvorfor gør du det mod mig?
Hvad kan jeg have gjort mod dig,
der kan få dig til at hade mig så dybt?
Det er bare...
Det kan ikke handle om pengene.
Jeg er totalt ligeglad med pengene.
Så giv dem tilbage.
Så indrøm, hvad du har gjort.
Jeg ved ikke, hvad du taler om.
Du skal holde op med at lyve for mig.
Det er dig, der lyver.
Jeg kender til Tara... Jeg ved, hun døde ved Kingsgate.
Ja, selvfølgelig kender du til Tara, for du dræbte hende.
Og indtil du indrømmer det, vil det ikke være pengene,
eller dit job eller din frihed, som du vil miste,
det vil være alt, hvad der betyder noget for dig.
Det vil jeg ødelægge.
For det var det, du gjorde mod mig.
Jeg ved ikke, hvad du vil have mig til at sige...
Nå?
Jeg er på vagt, Sasha.
Vær så venlig.
Men vent lige.
Du har ret, men vi bliver nødt til at tale.
Men jeg har ikke tid nu, ikke hvis
du vil have mig til at forklare alt.
I morgen?
Okay.
I morgen hjemme hos mig, klokken 14.
Det er fint, vi giver dig noget smertestillende.
Alle Taras sociale medier er blevet deaktiverede.
Man skulle tro, Sasha gerne ville holde sin søster i live online,
ikke slette hende helt.
Folk sørger forskelligt, formoder jeg.
Se, endnu en helligdom,
Tulipaner til Tara...
Oprettet af nogen i Canada?
Så mange opmærksomhedssøgende... Kunne Tara lide tulipaner?
KONTOEN ER BLEVET LUKKET.
Se... ingen nye fotos.
-Ah Gud. -Jeg ved det.
Som at lede efter et spøgelse.
Jeg ved ikke engang, hvad vi leder efter, Al.
Du kan vise mig hele Tara James' digitale fodaftryk.
Jeg er stadig ikke tættere på, hvad Sasha tror, jeg måske ved.
Åh, klokken...
Hør her, jeg prøver Rosie inden sengetid.
Med denne hastighed vil jeg ikke være længe efter hende.
Jen, vent.
Ja?
Sagde Sasha...
Sagde hun, hvad hun havde gjort med min dagbog?
Nej.
Hør, jeg vil tjekke min skat inden sengetid.
Du spekulerer på, hvad jeg skriver om dig?
Spørger du mig, eller fortæller du mig det?
Enten eller... begge.
Men hvis jeg fortalte dig det,
ville det ødelægge spændingen.
Jeg er ikke stor fan af spænding.
Du virker tænksom.
Ikke dit sædvanlige nysgerrige jeg.
Det er en god ting, er det ikke?
-Jeg er i hvert fald ikke manisk. -Jeg har aldrig sagt manisk.
Hvordan har du det, inde i dig selv?
Smadret.
Kan du give mig noget?
Bare i et par uger, for at hjælpe mig med at sove.
Det eneste, jeg kan ordinere, er desværre gode råd.
Hør, jeg er videnskabsmand.
Men jeg godt, vi begge ved, at sovepiller kun vil maskere,
hvad der virkelig foregår derinde.
Måske endda skubbe nogle ting dybere ned.
Vi talte engang om undertrykte minder.
Du kaldte dem fragmenter.
Ved du, hvordan jeg kan de-fragmentere mig selv?
Det er bare, som om at hver gang jeg prøver...
sådan...
en stor vred hånd...
der rækker ind i mit hoved
og lægger alt i en stor låst kiste.
Der står "fare" skrevet over det hele, "hold dig væk".
Hvorfor så trangen til at åbne den nu?
Det ved jeg ikke...
Jeg har en fornemmelse af,
at der måske sidder noget fast inde i den,
der tilhører en anden?
Hvis du ønsker at åbne kassen,
så åbn kassen.
Før du siger noget, vil jeg have dig til at se, hvordan hun var.
Hvordan hun egentlig var.
Ikke bare én af de atten.
Tara var ikke et tal.
Lidt ubehageligt, er det?
-Nej. -Jamen, det burde det være.
Retslige undersøgelser er også ubehagelige, er de ikke?
Jo, det er de.
De sidste, absolut skræmmende øjeblikke
for de stakkels mennesker, der offentligt dissekeres,
det er lidt...
Lidt voyeuristisk, er det ikke?
Jeg var der kun én gang for at afgive min forklaring.
Ja, det ved jeg.
Jeg var der hver dag.
Og det mest forfærdelige
ved det er ventetiden,
forventningen.
Er det i dag, de skal tale om Tara?
Er det i dag, den ikke-vidende tilstand slutter?
Eller er det i dag, jeg finder ud af det,
at min søster aldrig behøvede at være død overhovedet?
Jeg ved ikke,
hvad du tror, jeg ved.
Men jeg så aldrig din søster.
Fire vidner er uenige.
Fire personer.
De så dig, og hvad du gjorde.
Jeg gjorde ikke noget.
Og det er derfor, Tara er død.
Gå ikke væk fra mig.
Jeg ved ikke, hvad du tror, jeg så,
men jeg så ikke din søster.
Og ved du, hvor meget hun var værd?
Hvad de besluttede, hun var værd? Otteogtyve tusind.
Hvilket betyder, at du bogstaveligt talt er ti gange min søsters værd.
Det er så forfærdeligt, det er uretfærdigt.
Det ved jeg, det er, men det har ikke noget med mig at gøre.
Livet er billigt, men døden er billigere, ikke?
Og hvad med hævn?
Eller hvad det er, du gør mod mig.
Hvor meget koster det?
Dette er retfærdighed for min søster.
Er du ombord på toget igen?
Hvor må det være skræmmende.
Men ikke så skræmmende, som det var for Tara.
Fanget i det vrag.
Alene og i smerte.
Usikker på, om nogen ville komme for at hjælpe hende?
Men hjælpen kom, ikke?
Dig.
Alt, du skulle gøre, var at stoppe blødningen.
Men det gjorde du ikke, vel?
Du lod min søster dø, som en hund på gaden.
Sådan var det ikke.
Det var ikke det, der skete.
Det startede som en normal dag.
En normal tur mod arbejdet.
Vi kørte gennem tunnelen.
Da jeg kom til bevidsthed, lå der en krop oven på mig.
Det var der, jeg så Tara for første gang.
Gå...
Gå ud og hjælp dem.
Hjælp dem.
Jeg ville gerne hjælpe hende.
Men hun sagde, at jeg skulle hjælpe dem.
"Hjælp dem", sagde hun,
"lad mig ligge
og hjælp dem".
Så du bør vide,
at din junkie-søster,
hendes sidste ønske var at ville redde andre mennesker.
Er det forsvarets forklaring?
Altså, vi er ikke i retten, Jenny.
Det er præcis, hvad vi er,
lige siden du satte mig for retten, i en sag, jeg ikke kunne vinde.
Så du vil have mig til at tilgive dig?
Ja.
Ja, jeg vil.
Men jeg vil vist gerne have dig til at tilgive dig selv.
Jeg tager gerne skylden for, hvad jeg gjorde,
Jeg bærer min skyld, men jeg kan ikke bære din.
Okay. Nå, retten er udsat.
Det her må stoppe nu.
Det er nok.
Det handlede aldrig om pengene, det handlede kun om Tara.
-Lad os bare komme ind, ikke? -Rosie er i prøve.
Jeg ved det, undskyld mig.
Spørg mig ikke.
Jeg tror, det er på tide, at vi får styr på det her.
Du fandt ikke Sasha, vel?
Jo, jeg gjorde.
Hun har returneret alle pengene.
-Bare sådan? -Har hun returnerer noget andet?
Åh, gudskelov.
Kom nu, Jen, giv mig den.
"Jeg finder aldrig en anden mand som Chris.
Jeg har vidst det fra det øjeblik, vi mødtes. Hver dag er tortur."
Jeg sagde stop! Det er privat.
"Hvor længe skal jeg vente på, at Chris ser mig?
Hvis karma er ægte, så er der bare noget, jeg ikke forstår.
Hvorfor kunne Jenny ikke være død i den ulykke?"
Åh, Jesus Kristus.
Sagen er... du tager ikke fejl.
Jeg mente det ikke.
Vi har altid tænkt ens.
"Vi har altid tænkt ens"?
Ønsker du, at du var død?
Ja.
Hvordan kan du sige det?
-Jeg troede, det ville være nemmere. -For hvem?
Alle.
Selv Rosie?
Hun ville have været okay.
Jeg elsker dig.
Jeg elsker også dig, Chris.
Du er det vigtigste i mit liv.
Og I har ret, I har alle måtte tage så meget lort,
og jeg forstår virkelig ikke hvorfor.
Du er min bedste ven.
Du er min kone.
Jeg ved ikke rigtig, hvordan jeg skal være nogen af de ting,
før jeg finder ud af, hvordan jeg skal være Jenny.
-Du er ikke på i dag. -Vil du stoppe med at gøre det?
Er det så import eller eksport?
Det er alt, hvad jeg tog.
Samme batchnummer, samme alting.
Jeg endte med slet ikke at sælge det.
Så jeg går bare ind
og sniger alt tilbage, før nogen bemærker det.
-Undskyld, ikke undskyld? -Nej.
-Jeg fortæller Lesley alt. -Åh, virkelig?
-Hvornår? -Efter vagten.
Så du må hellere nyde det, for det bliver nok min sidste.
Hvad? Tror du ikke på mig?
Værsgo, tag den. Kom.
Hvis jeg ikke gør, hvad jeg siger,
er fornøjelsen din, makker.
Vent.
Vi ses i morgen.
Chef.