TIDLIGERE PÅ
Jeg har ikke hatt panikkanfall på et par dager.
Jeg heter Sasha.
Åh, nei... Nei...
-Mamma. -La meg være i fred!
Denne betalingen har forfalt.
Det er alle mødres mareritt, ikke sant?
At noe skal skje med barnet hennes.
Jen, du er ambulansepersonell, help henne.
Jeg stoler ikke på deg, gi meg kortene dine.
Spør meg hvis du trenger du penger.
Hvis de har en affære,
må du tenke på hvor du står.
-Har du sex med henne? -Nøkkelen din.
-Så dette store beløpet... -Kommer.
Hvis jeg bare kan gi disse folkene noe i morgen tidlig,
trenger Chris aldri å få vite om lånet.
Nei. jeg selger ikke narkotika.
Det er nettopp det du gjør, det er det vi gjør.
Hva gjør du?
Jeg visste at du holdt på med noe greier.
Ta pengene. Rør en seddel og vi er slutt.
Pengene ble overført til din endrede konto
i dag morges.
Sasha traff deg ikke ved et uhell, Jen.
Hun traff deg på grunn av et.
Dette er sprøtt.
Helt sprøtt.
Ikke like sprøtt som å gi henne 280 tusen,
og jeg vil ikke engang si noe om gangster-besta.
Jeg ga henne ikke 280 tusen,
hun sa bare at jeg kunne bruke bankkontoen hennes.
Du kunne ha brukt min.
Du ville ha fortalt Chris, ville du ikke?
Chris...
Jeg skulle ha vært der nå.
-Hva skal jeg si til ham? -Hva med sannheten?
Jeg vet ikke lenger hva den er.
Ingenting gir mening.
Hvorfor gjør hun dette mot meg?
Det er ikke viktig akkurat nå,
det som betyr noe er at hun har dine penger og min dagbok.
Herregud. Kan du slutte å snakke om den elendige dagboken?
Har du noen nøkler til garasjen?
Vel, hun kommer neppe tilbake.
Dette er sikkert ikke tingene hennes heller.
I følge eiendomsregisteret
er ikke dette Sashas hus.
Det er deres.
Alt den kvinnen fortalte deg er løgn.
Hvor i helvete har hun gjemt den?
Dette er neppe noe hyggelig, er det vel?
Jeg trodde virkelig at jeg gjorde det rette.
Du var bare så innmari sint på meg.
Herregud Jenny, ta ansvar for en gangs skyld!
Jeg fikk panikk.
Jeg trodde virkelig at du ville ta Rosie fra meg.
Hva?
Sasha puttet ideen i hodet mitt, selvfølgelig.
Jeg var så lavt nede, hadde aldri sett deg slik før.
Jeg visste ærlig talt ikke hva du kom til å gjøre.
Du rapporterte det, ikke sant?
Det er ingen vits.
Det er ikke et lovbrudd.
Jeg godkjente overførselen.
Den kvinnen har forsvunnet med pengene våre, Jenny.
Jeg skal prate med henne.
-Greit? Jeg skal finne henne. -Og så?
Be henne pent og hun vil gi det tilbake?
Hun er en svindler, Jenny.
En overgriper. Det er slik de opererer.
Etterforskningen, søksmålet, det i alle avisene.
Hun hadde deg nok i siktet for flere måneder siden.
Jen, hører du noe av det jeg sier?
La oss si at jeg melder det,
selv om de kan gjøre noe kan det gå måneder, år,
før vi får noe tilbake, hvis vi får noe tilbake.
Jeg skal finne henne.
Og jeg sverger at når jeg gjør det,
skal jeg finne ut hva hun har gjort med pengene våre.
Du bør gå.
Før Rosie kommer tilbake fra øving.
Kan jeg få treffe henne?
Ikke i dag.
Greit.
Jeg orker ikke krangle med deg lenger.
Hva skjedde med oss, Jen?
Gir du henne et kyss fra meg?
Bli så lenge du vil.
Takk.
Du gjorde det rette.
Det føles ikke slik.
Du må bare gi han litt tid.
Jeg har ikke tid, Al.
Jeg burde være der ute og lete etter Sasha.
Hun er nok halvveis til månen nå.
Det er hun ikke.
Jeg vet at hun fortsatt er her.
Så, hva nå?
Connie Bertram.
Hør her.
Det er en ting å dikte opp en falsk bakgrunnshistorie.
Men å involvere en bank, et eiendomsselskap?
Det er seriøse greier, Al.
Det er organisert og sofistikert,
og har Connie Bertram skrevet over hele.
Tenk på det. Hun visste at jeg kom til å få penger.
Hva? Sasha vandrer rett inn i livet mitt fra ingensteds?
Ingen tilfeldighet at jeg mistet mobilen og traff Sasha på toget.
Jeg har blitt lurt.
Og bildet i urnen...
Det er noe med henne, jeg vet ikke.
Det føles som om hun etterlater meg et spor av brødsmuler.
Men til hvor? Du aner ikke hvor hun er.
Nei.
Men jeg vet hvor Connie Bertram befinner seg.
Er du sikker på at du vil gjøre dette, Jenny?
I grunnen ikke, men hvilket valg har jeg?
Jeg har ikke råd til at Chris melder Sasha,
og har ikke råd til å sitte på baken og gjøre ingenting.
Kanskje feil, men Connie er min eneste ledetråd.
Hun er en temmelig farlig en.
Hvor er hun? Connie, hvor er Sasha?
Hei, Jenny.
-Og vennen din. -Jeg spurte deg om noe.
Du må roe deg ned.
Husk hva vi har sagt om dårlige dager.
Saken er, Connie, at du ikke kan gi meg ordre lenger.
Du og Sasha har pengene mine.
Og jeg vil ha de tilbake.
Så de mystiske uventede pengene kom til sist.
Det vet du jævla godt, siden 140 tusen of dem
kom rett inn i lommen din.
Noen har fortalt usannheter.
-Så du jobber for henne. -Jeg jobber ikke for noen.
Jeg har kanskje tatt en liten provisjon
for visse tjenester, men forretninger er forretninger.
Det er du som må passe deg for hvem du holder deg med.
Jeg har ikke pengene dine, Jenny.
Så uansett hva som skjer mellom deg og Sasha...
Jenny har mistet alt på grunn av du og den hurpa.
Nei, kjære.
Jenny har mistet alt på grunn av Jenny.
40.
Hva?
Hjelp meg med å ta Sasha, og jeg gir deg 40 tusen.
Det er dobbelt så mye som jeg skylder deg, og vi er skuls.
Jenny.
Jeg aner ikke hvor hun er.
Og selv om jeg visste det,
hva tror du egentlig at du skal gjøre?
Jeg kommer nok på noe.
40.
-Tror du at vi kan stole på henne? -Connie?
Nei.
Men dette handler ikke om tillit.
Det handler om penger.
Det er det eneste språket hun forstår.
Jeg skjønner ikke hvordan du kan jobbe i dag.
Jeg må.
Jeg behøver det.
Hør her, jeg...
Jeg er lei for det.
Jeg burde bare ha pratet med deg.
Burde ha stolt på deg angående Sasha,
angående alt.
Vel, takk og lov for nysgjerrige naboer, hva?
Uten videoen ville du trodd at jeg hadde en skrue løs.
Jepp.
Sannsynligvis.
Takk.
Som å se en tiger leke med en gaselle.
Rett før den spiser den.
Kylie er forresten tigeren.
Kanskje hun er interessert.
Hun er ikke på hans buss.
Stol på meg.
Du og Kylie?
Vel, det er ikke min feil at jeg er så uimotståelig.
-Barnerov. -Du!
Visste du at mellomnavnet hennes er Butterfly?
Hippieforeldre.
Og hun har en søt liten tatovering...
Greit, den er god, jeg skjønner...
Hvordan går det, Kylie?
De er fine.
Tatoveringene...
Første gang jeg har sett dem på ordentlig.
Du kan si det til meg,
har du og Raj gått offentlig enda, eller hva?
Hva?
Hva enn det er du gjør, har han ikke sluttet å smile.
Fortsett med det, det gjør jobben min lettere.
Hva faen snakker du om, Jen?
Hva? Jeg tilbringer hele dagen med ham?
Han ser på bilder av deg i timesvis.
Han har bilder av meg?
Ja, på telefonen...
Det er tatoveringene...
Jeg vil si at sommerfuglen er favoritten hans.
Pokker, burde jeg ikke sagt noe? Beklager.
Vi snakker ikke om det som skjedde på forrige karri-kvelden.
Kommer du på karri-kvelden?
Sikker på at du ikke vil gjøre dette offisielt?
Emneknagg MeToo og alt det der?
Nei, du har rett.
Vil ikke tipse han, kanskje han lager kopier.
Greit.
Da må du være raskt,
skiftet starter om 10 minutter.
Pokerfjes, Kyles.
Kan jeg snakke med deg et øyeblikk?
Ja?
-Gi meg telefonen din. -OK.
Gi meg telefonen din.
-Ok. -Kanskje jeg vil gi deg nummeret...
Ikke.
Oj, Kylie! Hva gjør du? Hva holder du på med?
-Pervo. -Vent, Kylie. Hva var vitsen med det?
Får ikke nummeret ditt...
Går det bra?
Tilstått til Lesley enda?
Nei.
Og jeg har ikke tenkt å gjøre det heller.
Jeg tuller ikke, Jenny, jeg viser henne det jeg har.
Ja.
Hva er det egentlig, Raj?
Nå som du har sluttet med dette tøvet,
la oss bare komme oss igjennom resten av skiftet, ok?
Det var på nære nippet, Jen.
-Hva da? -Vi har blitt innkalt.
Dyson-gjengen, ambulansepersonell på vei til galgen.
Du kan unngå meg så mye du vil. Jeg har fortsatt videoene.
Det er noe som heter skyen?
Det er din siste sjanse, Jen.
Sykehuset holder meg oppdatert,
men for øyeblikket er Gerry Dyson stabil.
Jeg tenkte at dere ville vite det.
Rena, du og jeg har diskutert forlengelsen
av prøvetiden din,
men det ville vel ikke skade å legge noen moduler til hjemmeleksen?
Nei, sjef.
Og du burde tenke på å gjøre det samme, Jacks.
Dette betyr ikke at dere unnslipper.
Jeg gjorde ingenting.
Har du lyst til å dele, Raj?
Nei, sjef.
Greit. Vel, spar visdommen til intervjuet, ok?
Og Jenny, si i fra
hvordan du og Raj vil ordne dette, før tirsdag, ok?
Jenny?
Greit, det skal jeg.
Greit... Dere har fortsatt jobber. Såvidt.
Så pell dere ut og gjør dem.
Si at det kan vente, Jenny.
Ja, selvfølgelig, sjef.
-Vel? -Slipp meg. La meg være i fred!
-Hva faen gjør du? -Bare vis henne, hører du?
Vis henne videoen. Jeg bryr meg ikke lenger.
Jenny, hvis jeg forteller henne mister du alt.
Jeg har allerede mistet alt, din drittsekk.
Vil du vite hva jeg gjorde
den kvelden Rosie hadde ulykken?
Jeg gamblet.
Og det er ikke snakk om en femmer sammen med noen bingo-venner.
Jeg snakker om store summer, penger som jeg ikke har.
På et spill jeg ikke kan vinne.
Når hun lå på gulvet, min egen unge,
i rommet ved siden av meg, bevisstløs,
var det eneste jeg kunne tenke på,
og det eneste som betydde noe for meg,
den viktigste tingen i livet mitt i det øyeblikket
var det neste kortet fra kortstokken.
Ja, det er en beleilig unnskyldning.
Det er ikke en unnskyldning.
Raj... det er ikke en unnskyldning.
Det er som en bedøvelse.
Det er ro.
Det er det ene øyeblikket der jeg ikke må tenke på Kingsgate
og alt som kom med det.
Hvis jeg bare kan konsentrere meg om spillet,
hvis jeg bare kan vinne ett spill til,
så må jeg ikke tenke på likene.
Og jeg må ikke høre på skrikene.
Jeg får bare...
Jeg får være usynlig,
bare ett øyeblikk, jeg får være stille.
Vi ser på dem hver dag, ikke sant?
Hver dag, junkiene og alkisene.
Og vi sier til dem at det er en fordomsfri sone,
men det vi faktisk tenker
og det alle tenker er gudskjelov at jeg ikke er deg.
Men jeg er.
Jeg er akkurat som dem.
Jeg har løyet og jeg har lånt og jeg har stjålet.
Jeg er en misbruker, kompis.
Og det er ingenting jeg kan gjøre med det.
Greit, la oss ta det helt rolig.
Skulle ønske jeg kunne.
Skulle virkelig ønske jeg kunne.
Men bare se på livet mitt.
Chris vil ikke ha noe å gjøre med meg,
jeg får knapt treffe Rosie.
Og min beste venn?
Har akkurat stukket av med kompensasjonspengene,
det eneste som ville fått meg ut av dette helvetes marerittet.
For ikke å snakke om verdigheten min...
Det er ikke mye igjen av den.
Og så er det deg...
Du skal liksom være partneren min,
vi skal liksom passe på hverandre,
men du oppfører deg som Al Capone,
sier at jeg kommer til å miste alt.
Synd for deg, kompis,
men du er jævla seint ute der.
CONNIE, MITT KONTOR NÅ, HAR KANSKJE ET SPOR.
Kanskje det er skyldsfølelsen.
Jenny har mistet alt på grunn av deg og den hurpa.
Nei, kjære.
Jenny har mistet alt på grunn av Jenny.
Nøkkelen din, takk.
Du har all slags ting i den ambulansen.
Det er du som bør passe på hvem du holder deg med.
Bra for Connie.
Ja.
Det viser seg at den gamle ære blant tyver-tingen
er drittpreik alikevel...
Apropos det, du hadde ikke tenkt å
pantsette smykkene, hadde du vel?
La oss si at Connie var åpen for nye forhandlinger.
Kastet du henne noen kroner slik at hun kunne
virkelig skremme meg?
Hvorfor gjorde du det når jeg var allerede så vettskremt?
Du må slutte å spille den uskyldige.
Hvor er pengene mine, Sasha?
Det er alt du bryr deg om, ikke sant?
Det spiller ingen rolle hva du gjør, eller hvor umoralsk,
så lenge det blir penger av det.
Du er så patetisk.
Har du glemt
at det var deg som kom til meg om å stjele narkotika?
Det var din beslutning å gjøre det.
Hvor lenge er det til denne bestillingen, Jenny?
Hva? Rundt fire dager?
Du har dem fortsatt?
Alle dokumentene, alle pillene...
Og hva skal du gjøre med dem?
Ja, det avhenger av partneren din...
Utpresser han deg fortsatt?
Greit, vel trenger jeg kanskje ikke å gjøre noe.
Du er uansett ødelagt, Jenny.
Åh nei?
Føler du deg litt stresset, litt overveldet?
Jeg kan alltids skaffe deg et kredittkort til.
Jeg forstår ikke.
Håpet du at jeg skulle få tilbakefall?
Ville du at jeg skulle kaste bort
kompensasjonspengene også?
Men jeg ledet i hvert fall hesten til vannet? Ikke sant?
Hvorfor gjør du dette mot meg?
Hva har jeg gjort mot deg
som har fått deg til å hate meg så mye?
Det kan...
Det kan ikke være om pengene.
Jeg driter i pengene.
Så gi de tilbake.
Så tilstå hva du har gjort.
Jeg aner ikke hva du snakker om.
Du må slutte å lyve til meg.
Det er du som lyver.
Jeg vet om Tara... Jeg vet at hun døde på Kingsgate.
Ja, selvsagt vet du om Tara, fordi du drepte henne.
Og frem til du tilstår det, vil det ikke være pengene,
eller jobben, eller friheten som du vil miste,
det vil være alt som betydde noe for deg.
Jeg vil knuse.
Fordi det er det du gjorde mot meg.
Jeg vet ikke hva du vil at jeg skal si...
Vel?
Jeg er på vakt, Sasha.
Vær så snill.
Men, vent litt.
Du har rett, men vi må prate sammen.
Men jeg har ikke tid akkurat nå, ikke hvis...
...du vil at jeg skal forklare alt...
I morgen?
Greit.
Hjemme hos meg, klokken 14.
Det går fint, vi skal gi deg smertestillende.
Alle Taras sosiale mediekontoer er deaktiverte.
Skulle trodd at Sasha ville ønsket å holde søsteren i live på nettet,
ikke slette henne fullstendig.
Folk sørger på ulike måter, tenker jeg.
Se, en minneside til:
Tulipaner til Tara...
Laget av noen i Canada?
Vedder på at Tara aldri engang likte tulipaner.
KONTOEN ER BLITT DEAKTIVERT.
Se... ingen nye bilder.
-Herregud. -Jeg vet.
Som å lete etter et spøkelse.
Jeg vet ikke engang hva vi leter etter, Al.
Du kunne vist meg Tara James hele digitale fotavtrykk.
Jeg aner fortsatt ikke hva det er Sasha tror at jeg vet.
Åh, klokken...
Hør, jeg skal prøve Rosie før hun legger seg.
Jeg legger meg nok snart også.
Vent, Jen.
Ja?
Sa Sasha...
Sa hun hva hun har gjort med dagboken min?
Nei.
Jeg skal sjekke babyen før sengetid.
Du lurer på hva jeg skriver om deg?
Spør du meg eller forteller du meg?
Enten eller... begge deler.
Men hvis jeg fortalte deg...
...ville det spolere mystikken.
Jeg er egentlig ikke tilhenger av mystikk.
Du virker tankefull.
Ikke nysgjerrig som vanlig.
Det er vel bra?
-Jeg er i det minste ikke manisk. -Jeg sa aldri manisk.
Hvordan føler du deg?
Utslitt.
Kan du gi meg noe?
Bare i noen uker, for å hjelpe meg med å sove.
Jeg er redd det eneste jeg kan foreskrive er råd.
Jeg er en -olog, ikke en -iater.
Men jeg tror vi begge vet at sovepiller bare vil maskere
det som egentlig foregår der inne.
Kanskje til og med skyve ting dypere.
Husker du at vi snakket om undertrykt hukommelse?
Du kalte dem fragmenter.
Hvordan kan jeg de-fragmentere meg?
Det er bare at hver gang jeg prøver...
...liksom...
...en stor sint hånd...
...strekker seg inn i hodet mitt...
...og legger alt i en stor låst boks.
På den står det fare, hold deg borte.
Så, hvorfor trangen til å åpne den nå?
Jeg vet ikke...
Det kjennes ut som om...
...noe som sitter fast inni den,
kanskje tilhører noen andre?
Hvis du vil åpne boksen,
åpne boksen.
Før du sier noe vil jeg vise deg hvordan hun var.
Hvordan hun egentlig var.
Ikke bare en av de 18.
Tara var ikke et nummer.
Er det litt ubehagelig?
-Nei? -Vel, det burde det være.
Etterforskninger er også ubehagelige, ikke sant?
Ja, det er de.
De siste fullstendig skremmende øyeblikkene
til de stakkars folkene dissekert for offentligheten,
det er litt...
Litt voyeuristisk, er det ikke?
Jeg gikk bare én gang for å vitne.
Ja, det vet jeg.
Jeg gikk hver dag.
Og du vet, det verste
ved det er ventingen,
forventningen.
Er dette dagen de endelig skal snakke om Tara?
Er dette dagen uvitenheten vil ende?
Eller er dette dagen jeg finner ut
at min søster aldri hadde trengt å dødd i det hele tatt?
Jeg vet ikke...
...hva det er du tror jeg vet.
Men jeg så aldri søsteren din.
Fire vitner er uenige.
Fire mennesker.
De så deg og hva du gjorde.
Jeg gjorde ingenting.
Og det er derfor Tara er død.
Ikke gå vekk fra meg.
Jeg vet ikke hva det er du tror jeg så,
men jeg så aldri søsteren din.
Og vet du hvor mye hun var verdt?
De bestemt at hun var verdt 28 tusen.
Hvilket betyr at du er verdt ti ganger henne.
Det er så fryktelig, det er urettferdig.
Jeg vet at det er det, men det har ingenting å gjøre med meg.
Livet er billig, men døden er billigere, ikke sant?
Og hva med hevn?
Eller hva det er du gjør mot meg.
Hvor mye koster det?
Dette er rettferdighet for min søster.
Er du på det toget igjen?
Hvor skremmende det må være.
Men ikke så skremmende som det var for Tara.
Fanget i det vraket...
Alene og i smerter.
Tenker på om noen kommer og hjelper henne?
Men hjelpen kom, ikke sant?
Du.
Alt du trengte å gjøre var å stoppe strømmen.
Men det gjorde du ikke, gjorde du vel?
Du lot søsteren min dø, som en hund på gaten.
Det var ikke slik.
Det var ikke det som skjedde.
Det startet som en vanlig dag.
En vanlig reise til jobben.
Vi kjørte gjennom tunnelen.
Da jeg våknet opp lå det et lik oppå meg.
Det var da jeg så Tara for første gang.
Gå...
Gå og hjelp de andre.
Hjelp de andre.
Jeg ville hjelpe henne.
Men hun ba meg hjelpe de andre.
Hjelp de andre, sa hun.
Forlat meg
og gå og hjelp de andre.
Så du bør vite
at din junkie-søster,
hennes siste tanke var å redde andre mennesker.
Er slik du forsvarer deg?
Vi er ikke i retten, Jenny.
Det er akkurat det vi er,
helt siden du stilte meg for retten, en sak jeg aldri ville vinne.
Så du vil at jeg skal tilgi deg?
Ja.
Ja, det vil jeg.
Men jeg tror jeg vil at du skal tilgi deg selv.
Jeg tar på meg skylden for det jeg gjorde,
jeg kan bære skyldsfølelsen, men jeg kan ikke bære din.
Greit. Vel, retten tar pause.
Dette må slutte nå.
Det er nok.
Det var aldri om pengene, det var bare om Tara.
-La oss bare gå inn, ok? -Rosie er på øving.
Jeg vet, unnskyld.
Ikke spør meg.
Jeg tror at det er på tide at vi ordner dette.
Du fant vel ikke Sasha, da?
Jeg gjorde det.
Hun returnerte alle pengene.
-Hva? Helt uten videre? -Returnerte hun noe annet?
Takk og lov.
Kom igjen, Jen, gi den til meg.
"Jeg vil aldri finne en annen mann som Chris.
Jeg har visst det siden vi møttes, hver dag er som tortur."
Jeg sa stopp, det er privat.
"Hvor lenge må jeg vente før Chris ser meg?
Hvis karma eksisterer, er det noe jeg ikke forstår.
Hvorfor kunne ikke Jenny ha dødd i den kollisjonen?"
Åh herregud.
Saken er... du tar ikke feil.
Jeg mente det ikke.
Vi tenkte alltid likt.
Vi tenkte alltid likt?
Ønsker du at du hadde dødd?
Ja.
Hvordan kan du si det?
-Det ville ha vært lettere. -For hvem?
Alle.
Til og med Rosie?
Det ville gått bra med henne.
Jeg elsker deg.
Jeg elsker deg også, Chris.
Du er den viktigste tingen i livet mitt.
Og du har rett, dere har måtte tåle så mye dritt,
og jeg forstår virkelig ikke hvorfor.
Du er min beste venn.
Du er min kone.
Jeg vet ikke hvordan jeg kan være noe av de tingene,
før jeg finner ut hvordan jeg kan være Jenny.
-Du er ikke på vakt i dag. -Kan du slutte å gjøre sånt?
Er det import eller eksport?
Det er alt som jeg stjal.
Samme partinummer, samme alt.
Jeg flyttet det ikke alikevel.
Så jeg avbrøt operasjon
"legg alt på plass før noen finner ut".
-Unnskyld, ikke unnskyld? -Nei.
-Jeg skal fortelle Lesley alt. -Virkelig?
-Når? -Etter skiftet mitt.
Så håper at du nyter det siden det sikkert blir mitt siste.
Hva? Tror du meg ikke?
Vær så god, ta den. Kom igjen.
Hvis jeg ikke gjør det jeg sier jeg skal gjøre,
kan du gjøre det du vil.
Vent.
Ser deg i morgen.
Sjef.