TIDIGARE
Ingen panik på sistone.
Jag är Sasha.
Åh nej!
-Mamma! -Lämna mig ifred!
Pengarna ska betalas.
Varje mors mardröm är att
något händer ens barn.
Du är sjukvårdare, hjälp!
Ge mig alla dina kort.
Behöver du pengar så frågar du mig.
Om de är otrogna,
var står du då?
-Har ni sex? -Din nyckel.
-Denna stora summa... -Den är på väg.
Ger jag dem något i morgon så får Chris
aldrig reda på lånet.
Jag langar inte droger.
Det är precis vad vi gör.
Vad gör du?
Jag visste att du myglade med nått.
Ta pengarna. Rör du en sedel är det slut!
Pengarna sattes in på ditt nya konto
i morse.
Du råkade inte träffa Sasha.
Det var på grund av olyckan.
Det här är galet.
Helt galet.
Inte lika galet som att ge henne 280 000,
och gangstermormor...
Jag gav henne inte pengarna,
hon lät mig använda kontot.
Mitt hade funkat.
Du hade berättat för Chris.
Chris...
Jag ska egentligen vara där nu.
-Vad ska jag säga? -Sanningen, kanske?
Vad är ens sanningen längre?
Allt är en enda röra.
Varför gjorde hon så här?
Det spelar ingen roll,
hon har pengarna och min dagbok.
Sluta snacka om din jävla dagbok!
Har du nycklar till garaget?
Hon lär inte komma tillbaka.
Det är säkert inte ens hennes grejer.
Lantmäteriet bekräftade att det
inte är Sashas hus.
Det är deras.
Allt hon sa var en lögn.
Vart har hon gömt den?
Dåliga nyheter, eller?
Jag trodde jag gjorde det rätta.
Du var så arg på mig.
Kan du inte bara vara lite ansvarsfull?
Jag fick panik.
Jag trodde du skulle ta Rosie ifrån mig.
Va?
Sasha fick mig att tro det.
Jag var så nere, jag hade aldrig sett dig så.
Jag visste inte vad du skulle göra.
Du har väl anmält det?
Ingen idé.
Det är inte ett brott.
Jag godkände det.
Hon har försvunnit med våra pengar!
Jag kontaktar henne.
-Jag ska hitta henne. -Och sen då?
Snällt be henne om pengarna?
Hon är en bedragare.
Det här är vad de gör.
Utredningen, stämningen, allt var i tidningen.
Hon har planerat i månader.
Lyssnar du på mig?
Men om jag anmäler
så kan det ta månader eller år
innan vi får tillbaka något.
Jag hittar henne.
Och jag kommer ta reda på
vad hon gjort med pengarna.
Du ska nog gå.
Innan Rosie kommer hem.
Får jag vänta?
Inte idag.
Okej.
Jag orkar inte gräla mer.
Vad hände med oss?
Pussa henne från mig.
Gör dig hemma.
Tack.
Du gjorde det rätta.
Det känns inte så.
Ge honom lite tid.
Jag har ingen tid.
Jag borde leta efter Sasha.
Hon är halvvägs till månen nu.
Nej.
Hon är i krokarna, det vet jag.
Och nu då?
Connie Bertram.
Du,
en falsk bakgrundshistoria är en sak.
Men att involvera en bank och en uthyrningsfirma?
Det är allvarliga grejer.
Det är organiserat, sofistikerat
och stinker av Connie Bertram.
Hon visste att jag skulle få pengar.
Och Sasha kommer som från ingenstans?
Jag tappade inte telefonen på tåget och Sasha råkade inte bara vara där.
Jag har blivit blåst.
Och bilden i urnan...
Hon är bekant. Jag vet inte.
Det är som om hon lämnat ett spår till mig.
Till vad? Du vet inte var hon är.
Nej.
Men jag vet var Connie är.
Är du säker på det här?
Nej, men har jag något val?
Chris får inte anmäla Sasha
och jag kan inte bara sitta still.
Connie är det enda spår jag har.
Hon är rätt farlig.
Var är Sasha?
Hej Jenny.
-Och din gäst. -Jag ställde en fråga.
Lugna ner dig.
Vad sa jag om dåliga dagar?
Du bestämmer inte vad jag ska göra längre.
Ni har mina pengar.
Ge mig dem.
Så de mystiska pengarna har kommit till slut?
Det vet du jävligt väl, för 140 000
av dem har hamnat i din ficka.
Någon har visst ljugit.
-Så du jobbar för henne? -Nej.
Jag kanske fick kommission
för vissa tjänster, men affärer är affärer.
Du borde ha bättre koll på ditt sällskap.
Jag har inte dina pengar,
så det som pågår mellan dig och Sasha...
Ni har tagit allt från henne!
Nej,
Jenny förlorade allt på grund av Jenny.
Fyrtio.
Va?
Hjälper du mig att hitta Sasha ger jag dig 40 000.
Dubbla min skuld.
Jenny.
Jag vet inte var hon är.
Och om jag gjorde det,
vad tror du att du kan göra?
Jag kommer nog på nåt.
Fyrtio.
-Kan vi lita på henne? -Connie?
Nej.
Tillit spelar ingen roll.
Pengar spelar roll.
Det enda hon förstår.
Hur kan du jobba idag?
Jag måste.
Jag behöver.
Du, jag...
Förlåt.
Vi skulle ha pratat om det.
Du hade rätt om Sasha,
om allt.
Tur att jag har snokande grannar.
Utan videon hade du trott att jag var galen.
Ja.
Förmodligen.
Tack.
Som en tiger som leker med en gasell
innan den äter den.
Och Kylie är tigern.
Hon kanske är intresserad.
De åker inte med samma buss.
Lita på mig.
Du och Kylie?
Jag är helt enkelt oemotståndlig.
-Ute efter lammkött? -Hörru!
Hennes smeknamn är Fjäril.
Hippie-föräldrar.
Och hon har en söt tatuering...
Okej, jag fattar...
Hur är läget, Kylie?
De är riktigt snygga,
tatueringarna.
Första gången jag ser dem på riktigt.
Berätta nu,
är du och Raj officiella?
Va?
Vad ni än gör så kan han inte sluta le.
Det gör mitt jobb lättare.
Vad snackar du om?
Va? Jag är med honom hela dagarna.
Han tittar på foton av dig i timmar.
Foton av mig?
Ja, på sin telefon...
Det är tatueringarna...
Fjärilen är nog hans favorit.
Var det hemligt? Förlåt.
Vi pratar inte om senaste currykvällen.
Kommer du på nästa?
Vill du inte ta det formellt?
MeToo och sånt?
Nej, du har rätt.
Då kanske han hinner göra kopior.
Okej.
Du får skynda dig,
skiftet börjar snart.
Fokusera, Kyles.
Kan vi prata?
Visst.
-Ge mig din telefon. -Okej.
Ge mig den.
Du kanske får mitt nummer...
Eller inte.
Vad gör du!
-Äckel. -Varför gjorde du så?
Får inte ditt nummer...
Hur är det?
Erkänt för Lesley än?
Nej.
Och det tänker jag inte.
Jag kommer att visa henne.
Jaha.
Och vad ska du visa?
Har du slutat tramsa
så att vi kan köra vårt skift?
I sista minuten, Jen.
-Va? -Vi är kallade,
Dyson-fyran. Känns som att gå till sin avrättning.
Jag har fortfarande videorna.
De ligger i molnet.
Sista chansen.
Sjukhuset håller mig underrättad,
men Gerry Dysons tillstånd är stabilt.
Jag ville berätta det.
Rena, vi har diskuterat förlängningen
av din prövotid,
men det skador nog inte att lägga till några moduler på hemläxan också.
Ja.
Och kanske samma för dig, Jax.
Det innebär inte att ni två slipper åtgärder.
Jag gjorde inte något.
Vill du säga något, Raj?
Nej.
Spara din visdom till intervjun, okej?
Och Jenny, berätta hur
du och Raj vill hantera det här innan torsdag.
Jenny?
Ja, uppfattat.
Ni har kvar era jobb,
med nöd och näppe, så ut mer er och utöva dem.
Kan det vänta?
Självklart, chefen.
-Nå? -Kan du lämna mig i fred?
-Vad gör du? -Visa henne!
Visa videon! Jag bryr mig inte!
Gör jag det så förlorar du allt.
Det har jag redan gjort.
Vet du vad jag gjorde
kvällen Rosie ramlade?
Jag spelade.
Och det var inte ett par slantar per bingorad.
Vi snackar större summor som jag inte har,
på spel jag inte kan vinna.
När mitt barn låg medvetslöst
i rummet bredvid
var det enda
som spelade roll,
det viktigaste i mitt liv just då,
nästa kort i kortleken.
En behändig ursäkt.
Det är inte en ursäkt.
Det är som smärtstillande.
Det är frid.
Ett ögonblick när jag inte behöver tänka på Kingsgate
och allt det ledde till.
När jag fokuserar på spelet,
om jag kan vinna en omgång till,
då behöver jag inte tänka på kropparna.
Eller höra deras skrik.
Jag får...
Jag får vara osynlig
i en minut och bara vara tyst.
Vi ser dem varje dag,
pundarna och alkisarna.
Vi säger att vi inte dömer,
men det vi alla
tänker är: "Tack gode Gud att jag inte är du."
Men jag är det.
Jag är precis som dem.
Jag har ljugit, lånat och stulit.
Jag är beroende.
Och jag kan inte hjälpa det.
Nu tar vi det lugnt.
Om det vore så lätt.
Det önskar jag.
Men titta på mitt liv.
Chris vill inte veta av mig,
jag träffar knappt Rosie.
Och min nya bästa vän
har tagit ersättningspengarna,
som är det enda som kan få slut på den här jävla mardrömmen.
Och min värdighet...
Där finns det inte mycket att hämta.
Och du...
Du ska vara min partner,
vi ska täcka upp för varandra,
men du beter dig som Al Capone
och säger att jag ska förlora allt.
Men tyvärr är du
riktigt jävla sent ute.
CONNIE — MITT KONTOR, NU. KAN HA HITTAT ETT SPÅR.
Det kan vara skuldkänslor.
Ni har tagit allt från henne!
Nej.
Jenny har förlorat allt på grund av Jenny.
Din nyckel, tack.
Du har allt möjligt i ambulansen.
Du borde ha bättre koll på ditt sällskap.
Bra för Connie.
Ja.
Heder bland tjuvar
verkar vara skitsnack.
Och du ämnade väl aldrig
att pantsätta smyckena?
Vi kan säga att Connie var redo att omförhandla.
Gav du henne en slant för att
verkligen pressa mig?
Varför, när jag redan var skräckslagen?
Du måste sluta spela offer.
Var är mina pengar?
Är det allt du tänker på?
Det spelar ingen roll hur lågt du sjunker
så länge det vankas pengar.
Du är patetisk.
Har du glömt
att du fick idén att stjäla läkemedel?
Men du fattade beslutet!
När sker den där granskningen?
Om fyra dagar eller nåt?
Har du kvar dem?
Alla filer och piller...
Vad ska du göra med dem?
Det beror på din partner.
Utpressar han dig fortfarande?
Då kanske jag inte behöver göra något.
Du är körd hur som helst.
Åh nej!
Känner du dig lite stressad och överväldigad?
Jag kan fixa ett kreditkort.
Jag fattar inte.
Hoppades du på ett återfall?
Ville du att jag skulle slösa bort
ersättningen också?
Men jag ledde åtminstone hästen till vatten.
Varför gör du så här?
Vad har jag gjort
som har fått dig att hata mig?
Det bara...
Det kan inte bara handla om pengar.
Jag skiter i pengar.
Så ge tillbaka dem!
Då måste du erkänna vad du gjort.
Vad pratar du om?
Sluta ljuga för mig.
Det är du som ljuger!
Jag vet att Tara dog vid Kingsgate.
Det är klart du gör, du dödade henne ju.
Och fram till att du erkänner är det inte pengarna,
ditt jobb eller din frihet du kommer att förlora.
Jag kommer att förgöra allt som någonsin har betytt
något för dig.
För det är vad du gjorde mot mig.
Jag vet inte vad du vill att jag ska säga.
Nå?
Jag har jour.
Snälla.
Vänta lite.
Ja, vi måste prata.
Men jag har inte tid nu om
du vill att jag förklarar allt.
I morgon?
Okej.
I morgon hos mig, klockan två.
Du ska få lite smärtstillande.
Taras konton på sociala medier har inaktiverats.
Sasha borde vilja bevara sin syster,
inte radera henne.
Folk sörjer på olika sätt.
Ett till minnesmärke.
Tulpaner till Tara...
Av någon i Kanada?
De vill bara synas. Tara gillade nog inte ens tulpaner.
KONTOT HAR STÄNGTS
Inga nya foton.
-Jösses. -Jag vet.
Som att leta efter ett spöke.
Vad letar vi ens efter?
Du kan visa mig hela Taras digitala avtryck,
och jag skulle ändå inte fatta vad Sasha tror att jag vet.
Vad är klockan?
Jag ska ringa Rosie innan läggdags.
Jag lär vara henne hack i häl.
Vänta.
Ja?
Nämnde Sasha
vad hon gjort med min dagbok?
Nej.
Jag måste ringa innan läggdags.
Du undrar vad jag skriver om dig.
Frågar eller konstaterar du?
Vilket som... Båda.
Men om jag berättar
så förstör jag mysteriet.
Jag gillar inte mysterier.
Du verkar tankspridd.
Inte ditt vanliga, nyfikna jag.
Det är väl bra, eller?
-Men jag är inte manisk. -Det sa jag aldrig.
Hur känner du dig inombords?
Trött.
Kan du inte ge mig något?
Bara i några veckor så att jag kan sova.
Jag kan tyvärr bara skriva ut råd.
Jag är en "olog", inte en "iater".
Och du vet nog att sömnpiller bara kan maskera
vad som verkligen pågår.
Eller trycka det ännu djupare.
Vi pratade om undertryckta minnen en gång.
Du kallade dem fragment.
Hur kan jag defragmentera mig?
Varje gång jag försöker...
Det är som att
en stor, arg hand
sträcker sig in i mitt huvud
och låser in allt i en låda.
Det står: "Fara" och "Rör ej" på den.
Så vad manar dig att öppna den nu?
Jag vet inte.
Det känns som...
...att något som är inlåst i den...
...tillhör någon annan.
Om du vill öppna lådan,
öppna den.
Innan du säger något vill jag visa hur hon var.
Hur hon verkligen var.
Inte bara en av arton.
Tara var inte en siffra.
Lite obekvämt, eller hur?
-Nej. -Det borde det vara.
Förhör är också obekväma, eller hur?
Ja.
De där sista, fasansfulla ögonblicken
när de stackars människorna blir offentligt obducerade.
Det är lite
voyeuristisk, eller hur?
Jag vittnade bara en gång.
Jag vet.
Jag var med varje dag.
Och det hemskaste
är att vänta,
ens förväntan.
Kommer de äntligen att prata om Tara i dag?
Får ovissheten ett slut i dag?
Eller får jag i dag veta
att min syster inte behövt dö?
Jag vet inte
vad du tror att jag vet.
Men jag träffade aldrig din syster.
Fyra vittnen säger emot.
Fyra personer.
De såg dig och vad du gjorde.
Jag gjorde inte något.
Och därför dog hon.
Våga inte gå!
Jag vet inte vad du tror att jag såg,
men inte din syster.
Vet du hur mycket hon var värd?
Vad de beslutade? 28 000.
Du är alltså värd tio gånger mer än min syster.
Det är hemskt och orättvist,
men det har inget med mig att göra!
Liv är billigt, död billigare.
Och hämnd?
Eller vad du nu håller på med.
Vad kostar den?
Det är rättvisa för min syster.
Är du på tåget igen?
Vad hemskt det måste ha varit.
Men inte lika hemskt som för Tara.
Fast i det där vraket.
Ensam och i smärta.
Undrande om någon skulle hjälpa henne.
Men hjälpen kom, eller hur?
Du.
Du behövde bara stoppa blödningen.
Men det gjorde du inte.
Du lämnade min syster att dö som en hund på gatan.
Så var det inte.
Det var inte alls så.
Det började som en vanlig dag.
En vanlig resa till jobbet.
Vi åkte genom tunneln.
När jag vaknade låg en kropp ovanpå mig.
Det var då jag såg Tara för första gången.
Gå...
Gå och hjälp dem.
Hjälp dem.
Jag ville hjälpa henne.
Men hon bad mig att hjälpa de andra.
Hjälp dem, sa hon.
Lämna mig
och hjälp dem.
Så du ska veta
att din pundarsysters
sista tanke var att rädda andra.
Är det här ditt försvarstal?
Vi är inte i en domstol.
Det är precis vad vi är,
ända sedan du åtalade mig i ett fall jag aldrig kunde vinna.
Du vill att jag ska förlåta dig?
Ja.
Det gör jag.
Men jag vill nog att du förlåter dig själv.
Jag tar på mig vad jag gjorde.
Jag bär den skulden, men jag kan inte bära din.
Då skjuts rättegången upp.
Det här måste få ett slut nu.
Det räcker.
Det handlade aldrig om pengarna, bara om Tara.
-Vi går in. -Rosie övar.
Jag vet, ursäkta.
Fråga inte mig.
Det är dags att reda ut det här.
Du hittade inte Sasha, eller hur?
Jo.
Jag fick tillbaka pengarna.
-Bara så där? -Fick du något annat?
Tack gode Gud.
Kom igen, ge mig den.
"Jag hittar aldrig en annan man som Chris.
Det har jag alltid vetat. Varje dag är tortyr."
Sluta, det är privat.
"När kommer Chris att se mig?
Om karma existerar så är det något jag inte förstår.
Varför Jenny inte dog i kraschen."
Herre Gud.
Men du har ju inte fel.
Jag menade inte...
Vi har alltid tänkt lika.
Vi har alltid tänkt lika?
Önskar du att du dött?
Ja.
Hur kan du säga så?
-Det hade varit enklare. -För vem?
Alla.
Till och med Rosie?
Hon hade klarat sig.
Jag älskar dig.
Jag älskar dig också.
Du är det viktigaste i mitt liv.
Och ni har stått ut med så mycket skit,
och jag förstår inte varför.
Du är min bästa vän.
Du är min fru.
Jag vet inte hur jag ska vara någon av dem
förrän jag vet hur jag kan vara Jenny.
-Du jobbar inte idag. -Sluta göra så!
Är det import eller export?
Det är allt jag tog.
Samma batchnummer.
Jag sålde det aldrig.
Så jag har råkat på
"Operation smyg tillbaka allt.
-Förlåt, men ändå inte"? -Nej.
-Jag ska berätta allt. -Jaså?
-När? -I slutet av skiftet.
Njut medan du kan, för det är nog mitt sista.
Tror du mig inte?
Här, ta den.
Om jag inte gör som jag sagt
är nöjet helt ditt.
Vänta.
Vi ses i morgon.
Chefen.