TIDIGARE
Jenny.
Jag tänker inte täcka för dig mer.
Täcka för mig?
Du frös till is i morse!
Du kanske började jobba för snart?
"Vi" alltså?
Vad är du skyldig honom?
Tiotusen pund.
Nej!
OTUR SALDO:
Du är sjukvårdare. Hjälp henne!
FÖRLUST: 11 400 £
Titta inte!
Kan du snälla säga något?
Så allt är borta,
sparpengarna, bufferten?
Och Rosies högskolepengar?
Förlåt.
Sluta säga det.
Jag visste att det var nåt.
Senast du var så...
Det här är inte samma sak.
Den enda skillnaden
är att Rosie ligger där, inte du.
-Jag önskar att det var jag. -Jag med.
Jösses.
Vad tänkte du?
Inte alls.
Jag kan inte beskriva det.
Det känns inte som att det är jag.
Vem är det då, jultomten?
Hur länge?
Ett par månader.
På allvar efter kraschen.
Det gick inte så bra som jag
eller du trodde.
-Så det är mitt fel? -Det sa jag inte.
Hörde du henne inte ramla?
Att glaset krossades?
Hur länge låg hon där?
Något annat du vill berätta?
Det vore läge nu.
Nej.
Bra.
Då kanske...
...det är bäst att du går.
-Va? -Jag...
-Hon är min fokus nu. -Jag är hennes mamma.
Öppna ögonen.
Du lovade, Jen.
När hon föddes lovade du...
Gå hem.
Eller är det bortspelat?
Får jag be om en cigarett?
Visst.
Förlåt att jag stör.
Inga problem.
Tack.
DIN FÖRSTA AVBETALNING ÄR FÖRSENAD
Okej.
Berätta om din plan.
Kom in.
Kan du sätta dig ner, du gör mig nervös.
Hur mycket kan sköterskan, Flo, ge mig?
Va?
Beror på hur mycket du ger henne.
Och det är problemet.
Det jag har i bilen
är inte värt nått på gatan.
Möjligtvis ketamin, men hon måste sälja mycket
och dyrt för att gå med vinst.
Det gör hon, tro mig.
Hur snart skulle jag få min andel?
Jag vet inte.
Är det dagar?
Veckor? Månader?
-Hur snart? -Jag vet ju inte.
Kan du ringa henne
och be om ett förskott?
Säg att jag är pålitlig.
Jag skulle inte ha föreslagit detta.
Du har rätt, det är galet.
Nej, det är inte galet.
Du fixar det, Sasha. Snälla.
Vet inte Chris att du tagit ett lån?
Lyssna,
ersättningspengarna kommer när som helst nu,
jag måste bara klara mig i några dagar.
Om jag kan ge dem något i morgon bitti,
får Chris aldrig reda på lånet.
Mitt barn ligger på sjukhus på grund av mig
och mannen jag älskar är helt uppriven.
Allt vi har
och allt vi drömt om
är borta
på grund av mig.
Om jag inte ger dem
något i morgon så kommer något fasansfullt
att hända på grund av mig.
Jag gör det inte för mig,
för jag kan hantera allt,
det kan jag,
men jag kan inte förlora min familj. Förstår du?
Det kan jag inte.
Låt mig sköta snacket.
Du är inte den lättaste att få tag i.
Du har fått gott om varningar.
Det här har varit väldigt besvärligt.
Med det sagt kan vi tänka oss
en veckas uppskov, kanske två.
Det är bara ett problem med pengaflödet.
Irriterande? Ja.
Besvärligt? Definitivt, för alla.
Inte för alla, bara för mig.
Det är bara en vecka.
Det är det alltid,
men tid är pengar,
mina pengar, och de ska betalas nu.
Vill du säga något, Jenny?
Du var ganska pratig senast vi träffades.
När du bönade och bad mig om hjälp.
Jag har inget att ge dig.
Den där stora summan med pengar du väntade dig...
Den är på väg.
Det hoppas jag, för det är jag som tar alla risker.
Ingen kreditupplysning, ingen säkerhet.
Jag litade på dig, vilket jag aldrig gör annars.
Få mig inte att ångra det beslutet.
Tack så mycket, Jimmy.
Dessa kanske får mr Langley
att leva upp till vårt avtal.
Ta hand om det.
Folk och deras hemligheter.
Hej igen.
Hur mår din lilla flicka?
Är något fel?
Nej, jag mår bra.
Det tror jag inte.
Kom ihåg att andas.
Du är säkert upptagen, ms Bertram.
Får jag kalla dig Connie?
Det får du inte.
Då går jag rakt på sak.
Jenny kan inte betala idag.
Ett avtal är ett avtal,
en tidsfrist en tidsfrist.
Och ett hot ett hot, det vet hon.
Menar du Jimmy?
Snarare en vänlig påminnelsetjänst, men att bli hysterisk
lär inte leda till något, eller hur?
Och vi flickor måste väl hålla ihop.
Jag ger dig uppskov.
Tack, en extra vecka?
-En extra timme. -En timme?
Till vilken nytta?
Ni kommer nog på något.
Han där uppe, Jimmy, han var utanför sjukhuset.
-Lugna dig. -Du fattar inte,
de förföljer mig!
Det är en mardröm!
-Jag har en idé. -Vad?
Tara hade många dåliga egenskaper,
men hon fick många rika beundrare
på flygplatser.
Det här är från fästman nummer fyra,
det här från nummer fem, eller var det nummer sex?
Jag minns inte.
Jag tänker sälja dem.
Det kan du inte göra.
Har du en bättre idé?
Du hörde gudfadern där uppe!
Jösses! Rosie vaknar snart.
Gå du, jag tar hand om allt.
Gå till sjukhuset.
Du, jag...
Jag la alla mina pengar på att åka till dig igår.
Ingen fara.
Det är okej.
Ta det här.
-Nej... -Det är ingen fara.
Tara använde alltid ett sånt här,
speciellt på dåliga dagar. Hon brukade snärta det
för att få tillbaka fokus.
Det kanske kan hjälpa?
Varför hjälper du mig?
Jag vet inte.
Skuldtankar?
Jag kunde ha gjort mer för Tara,
speciellt vid slutet...
Du påminner
verkligen om henne, och kanske kan jag hjälpa dig.
Jag vet inte.
Gå nu.
-Tack. -Det blir bra det här.
Var är hon?
Förlåt, jag är Rosies mamma.
Hon åkte hem.
-När? -I morse.
Okej, tack.
Åh raring.
När jag kom till sjukhuset och du inte var där så...
Du ringde inte!
Jo, fem gånger.
Vad gör du här?
Jag ringde henne.
Varför ringde du mig inte?
Mår hon bra? Vad sa de?
Hon lär se stjärnor ett tag.
Vi får hålla koll.
Hålla koll?
Jag kommer att vaka som en hök.
Vi måste prata.
Jag stannar med Rosie.
Ta er tid.
Vad i... Jen...
Vad säger man ens?
Gör mig en tjänst
och säg inget alls.
Berättade du allt för Ali?
-Mitt privata? -Var har du varit?
Du har inte varit här!
Ute och gått.
Hela natten?
Jag sprang inte till kasinot
om ni trodde det.
Skulle inte förvåna.
Ser du?
Det är allt jag har,
och de är lånade...
Från vem? Berätta!
Jag bryr mig nog inte!
Fixa till dig innan du går till jobbet.
Jag tänker inte jobba.
Jag ska se efter Rosie.
Tills jag lyckats fixa röran du skapat
behöver vi varenda slant.
Städa upp det där och gå till jobbet!
CHRIS: FEM MISSADE SAMTAL
SASHA: BETALADE 1000 £ TILL CONNIE. SÄGER ATT NI SKA TRÄFFAS NÄSTA VECKA.
Måste jag släpa hem dig?
Det är ett kort skift, jag har varit
tillräckligt ledig i år.
Ingen vettig person
förväntar sig att du ska jobba idag, allt är fixat.
Du ser ut som skit.
Har du ens sovit?
Du kan inte jobba trött!
Det är lugnt!
Rosie mår bra och vilar. Det sista hon behöver
är att jag yrar runt.
Det är precis vad hon behöver.
Vad försöker du bevisa?
Tror du att det kan förstöra
chanserna för din befordran,
att du kan se opålitlig ut?
Nödsituationer inträffar,
det är vad som ger oss jobb.
Jag sa ju att jag mår bra.
Jag vill jobba.
Det är vår tur, Jenny.
Tack, chefen.
Du...
Jag vill tacka dig för i går kväll,
du var fantastisk.
Jag är ju en superhjälte.
Verkligen, det var bara så bisarrt.
Det är galet att vara på andra sidan.
Jag trodde inte att jag skulle reagera så.
Jag blev helt från vettet.
Förlåt för att du behövde stoppa mig.
Min instinkt var att springa till Rosie.
Jag ville bara hålla henne.
Det gjorde du inte.
Du höll henne inte.
Du sprang förbi henne.
Vi har en vuxen man i en mindre kollision.
En 07TG på Stenfold Road.
Böj på knät, är du snäll.
Det är okej, och det andra.
Oroa dig inte, vi tar hand om honom.
Ställ dig upp försiktigt. Bra.
In i bilen så får du nått mot smärtan.
-Hette du Lexi?
Du behöver inte oroa dig.
Håll dig i handtaget.
Lugnt och försiktigt.
Ta det långsamt.
50 GRATIS SNURR PER 25 £ INSÄTTNING
Jag ska hämta något.
Bra, vad ska vi göra med armen?
Han måste väl röntgas?
Men ska jag fixa IV?
Om du kör så ger jag honom lite lustgas.
-Han har jätteont. -Överdrift.
Kom igen, du får använda sirenen.
Tack.
Hur går det?
Är du redo, Raj?
Det här är Sasha Santoto, jag kan inte svara just nu...
Fem, sex, sju, fyrtioåtta.
Du kan gå hem tidigt om du vill.
-Jag avslutar. -Nej.
Du borde skynda dig hem.
Jag har ju inte kört dubbelskift.
Jag har bilen, jag kommer hem tidigare än dig ändå.
Gå, det är en order.
Om du insisterar.
-Ses i morgon. -Hej då.
Raj.
Jag...
Jag menade det jag sa,
Jag uppskattar att det var du
med Rosie, tack.
Lyckades du?
Det verkar så.
Hur mår Rosie?
-Hon är i ett stycke. -Bra...
Hur kändes det?
-Helt jävla fasansfullt. -Det förstår jag.
Jag kan inte jonglera fler
tidsfrister.
De inventerar varannan vecka,
om jag inte blir påkommen innan.
Har du pratat med juristen?
Då får vi hoppas att inga nyheter är goda nyheter.
Hur mycket kommer jag att få?
Jag betalade hundra.
Hundra?
Jag behöver tio gånger mer!
Jag betalade hundra styck.
Jaha.
-Okej! -Ja.
-Det kan nog funka. -Ja.
Hej...
Vad är det här?
Brännpunkten.
Igår kväll var jag så arg på dig.
Med all rätt.
Vet du vad jag kände
när det uppdagades?
Lättnad.
För du hade inte varit otrogen.
Jag såg hur spänd du blev när telefonen ringde.
Vad skulle jag tro?
Men nu vet jag.
De håller kvar en med bonusar, presenter,
allt som får en att fortsätta. De är blodiglar.
Men du, av alla människor, lät dig luras!
Varför inte berätta?
Som du gör med mig?
Tänk att du trodde att jag var otrogen.
Jag trodde
att jag kunde vinna tillbaka allt
och slippa berätta.
Pengarna är oviktiga,
det vet du.
Vi tre skulle kunna bo i ett tält, så länge
vi är tillsammans.
Men du vet hur du är.
Du är mottaglig för vissa,
jag vet inte, beteenden?
Det är vad som sårar mig, att du dolde
och ljög om det.
Jag känner till huslånen,
båda två.
Har du förfalskat
min signatur på något annat?
Det är bedrägeri.
Fängelse, ett besök i månaden
och Rosie som står ensam på skolgården.
Och håller jag tyst är jag medskyldig.
Fattar du vilka problem du orsakat?
Berättar du för banken?
Är det viktigt för dig?
Berättar du för banken?
Nej, det ska jag inte.
Men inte för dig, för Rosie.
Hon har lidit tillräckligt.
Ge mig din telefon.
Du kan inte ha internet.
Se om SIM-kortet passar en.
Ge mig alla kredit- och betalkort
jag vet om och inte vet om...
Behöver du pengar så ber du mig.
Till shopping, bensin eller en jävla chokladkaka.
-Tvinga mig inte att fråga. -Jag bryr mig inte.
Skriv ner alla dina lösenord.
Alla!
Det måste bli så här om vi ska ha en chans.
Du har ditt mod nu, lejon,
så skuggorna kan inte såra dig,
inte längre.
Jag låter dem inte göra det.
Det var bara en mardröm.
Jag tar extrasängen
när hon somnat.
Jag kan göra det.
Nej, det lättare om jag gör det.
Jag vaknar tidigt imorgon
och kommer tillbaka hit.
Okej, vi gör så.
Var det kraschen
som utlöste allt det här
eller var det jag?
Gjorde jag något?
Tänk inte så.
Jag måste förstå, för nu gör jag inte det.
Vad är det?
Du.
Ditt sinne...
Allt är så rätlinjigt i det, eller hur?
Nej, inget med det här är rätlinjigt.
Jag kan finna logik i pappren där nere.
Det är bara siffror, men här inne?
Det är skrämmande, va?
När man inte tycks ha kontroll?
Du har alltid varit så här.
Du vill fixa det som är trasigt.
Det är vad du gör,
för du är bra på att fixa.
Vad menar du?
Tänk om jag är trasig?
Du kan nog inte fixa det...
...den här gången.
SISTA BETALNINGSKRAVET
Som jag skrev i brevet kan vi inte
färdigställa din fordran
innan utredningsdomen har godkänts.
Varför dröjer det?
-Ett juridiskt problem. -Och det innebär?
Jag kan inte gå in på det.
Utredningen pekade på en olycka.
Det borde vara klart nu. Vi tvingades återuppleva allt
framför främlingar.
Jag förstår hur du känner.
Det gör du inte.
Vi måste gå vidare,
domen är domen.
Jag och min familj måste gå vidare.
Jag behöver pengarna!
Det är hemligt,
men en släkting till en av de omkomna har överklagat
i tron att tågbolaget är ansvarigt.
Personen har rätt att överklaga.
Det kan ta veckor, månader... Jag är ledsen.
Jag har tagit tvåhundra för att
hämta ut min ring,
om de har kvar den, så det finns tusen kvar.
Du sitter alltså säkert i en vecka.
Bara åtta kvar.
Snarare en till.
Om de inventerar lagret
innan ersättningspengarna kommer
lär jag bita i gräset.
Så löp hela linan ut
och satsa på en häst.
Det är inte roligt.
Uppför dig, Sasha. Byt ämne.
Så, eh...
Så vad ska du göra på Rosies födelsedag?
-Den är väl på lördag? -Ja.
Hon känner sig rätt ömtålig,
så något litet hemma
med ett par av hennes vänner.
Du kan väl titta förbi?
Varför skulle hon vilja det?
-För min skull! -Jaha.
Jag kan behöva ett vänligt ansikte.
Min börda blir bara tyngre, inte lättare.
Varför ger du dem till mig?
Jag kan inte behålla dem!
Chris är hemma hela dagen, jag kan inte röra mig.
Jag är tillräckligt insyltad!
Jag vill bara få tillbaka
Taras saker och ordna allt med dig.
-Vi ses sen! -Hjälper inte Raj dig?
Det är mitt ansvar,
och han säger sig ha en het dejt.
Så det var han vid Lush.
Då kanske han ger dig några skift.
-Kanske. -Mår Rosie bra?
Ja, tack vare dig.
Fortfarande en klippa i stormen.
Jacks och jag pluggade ihop.
-De kallade oss drömlaget. -Ja.
Jag kan inventera med dig.
-Som förr? -Tack, men...
Jag river av det själv.
Jag behöver lite tystnad.
Visst, vem vill sjunga karaoke?
-Chefen? -Jag är redan sen.
-Ree? -Jag missar bussen.
-Veklingar. -Titta inte på mig.
Raj blir den enda med en het dejt!
Jag är med dr Flum igen.
Har du en livstidsprenumeration, eller?
Kan hon sjunga?
-Dr Flum? -Skit på dig, Jacks.
-Vi ses. Ha en bra kväll. -Vi ses.
Jag har läst på om PTSD.
Jag läste att det ibland
kan orsaka beroendetendenser
eller väcka existerande tendenser?
Vill du prata om nått annat?
Tror du att det stämmer för vissa?
Det är möjligt,
precis som det mesta inom psykologi.
Om vi säger att jag var heroinberoende,
rent hypotetiskt, jag är inte det.
Om jag då beslutade mig för att sluta,
inte kände suget efter heroin
och inte ville ta det.
Skulle det vara över, eftersom jag bestämt det,
eller behöver jag något som ersätter det?
Kanske inte en drog,
men hur vet jag att behovet jag kände
var fysiskt snarare än känslomässigt eller psykologiskt?
Tänk om det var ruschen jag var ute efter?
Tänk om den var beroendet, oavsett varifrån den kom
och något jag alltid vetat att jag haft?
Jag kan nog inte skriva ut dig än.
Jag ser något som börjar med...
-Jag glömde tårtan. -Under trappan.
Jag bad Ali att köpa en.
Tack.
Samma som ifjol.
Jag öppnar.
Hej, vilken deja-vu.
Kom in.
Tack, vi är här inne.
Precis, tio poäng.
Berätta.
Jag avskyr det...
Den har rynkor överallt.
Har du jobbat idag?
Vad jobbade du med?
Det sa jag inte.
Jenny sa nått om väskor.
Har du webbsida? Jag tittar gärna.
Jobbar inte du på Chris skola, Alison?
-Ja! -Ja, snyggt!
Ali presenterade oss!
Ja, för mina synder. Och jag heter "Ali".
Tjugo år som vänner!
Det är skrämmande.
Påfyllning?
Jag avböjer nog.
Jag ska träffa dr Flum.
Och en morotsnäsa!
-Psykiatrikern. -Träffade du inte henne igår?
Hon vill titta till mig.
Jag tar gärna påfyllning, Alison.
Förlåt, Ali.
-Sjukhus! Nej, doktor! -Ja! Snyggt!
Psykiatriker?
Jag ska träffa Connie.
-Jaha. -Det har varit förfärligt här.
...för jag är obesegrad, så... -Tack.
-Dags för tårta? -Ja, visst!
Nej, nej, nej.
Prata med Sasha så fixar Chris och jag.
Rosie är ditt barn, eller hur?
Jag vet hur det ser ut...
Hon kan inte få barn.
-Jaha. -Alltså,
hon har aldrig riktigt velat, och hon är fantastisk,
en del av familjen. Hon är ovärderlig.
Rosie älskar henne, så låt henne fantisera
om att Rosie är hennes flicka ibland.
Så länge det är allt hon fantiserar om.
Har den äran idag!
Har den äran kära
Jordnöt!
Har den äran idag!
Önska något och blås ut.
Ett kvar!
En liten present till att öppna, unga dam!
-På riktigt? -Är det rätt?
Ja, tack moster Ali!
Den är faktiskt från oss alla. Mamma, pappa och jag.
-Och Sasha? -Nej, inte Sasha.
Bästa födelsedagen någonsin!
Jag är nog inte välkommen.
Lycka till på mötet.
Tack så mycket för att du kom.
-Hej då. -Vi ses. Ta hand om er.
Är du hemma till läggdags?
Jag ska försöka.
Kände du till presenten?
-Självklart inte. -Vad sysslar hon med?
Fattar hon inte hur det ser ut?
-Överanalys. -Jaså?
-Ja, det är det. -Nej, jag mår redan skit.
Hon gottade sig i det!
Varför? Hon är din bästa vän!
Såg du hennes ansiktsuttryck?
Hon har ju tjatat i månader,
-klart hon blev glad. -Alis!
Det kanske var lite taktlöst.
Men Rosie är gladare än på flera dagar.
Strunt samma vems present det var.
-Jag bryr mig! -Var tacksam
att Ali lyckades,
för vi kunde inte.
Tusen.
Samma tid nästa vecka.
Det är för lite!
Det ska vara tolvhundra.
-Sedan när? -Villkoren var tydliga.
Tusen första veckan, tolvhundra nästa,
-fjorton nästa. -I tio veckor?
Det är nittontusen!
Jag lånade bara tio!
Standardränta.
Du sa att jag inte behövde
en kreditupplysning!
Du sa att jag inte behövde en garant
eller säkerhet!
Med dessa villkor hade jag...
Sansa dig, Jenny.
Vart ska jag få tag på nittontusen?
Samma ställe som dessa.
-Nej. -Och din mystiska inkomst?
Den är inte på väg?
Din lömska kossa. Jag fattar vad du håller på med.
Det här är en... jag vet inte, som en...
En utpressning, raring.
Kom tillbaka med rätt summa.
Jag betalar bara min skuld!
Är du färdig?
Det är okej, alla får ha dåliga dagar.
Det händer oss alla.
Mr Langley hade det en gång.
Visst hade han?
Men nu är den borta.
Din enda dåliga dag.
Jag rekommenderar inte en andra.
Duktig tjej.
Är den verkligen så mycket?
Jag kommer att missa mitt program.
Jag gillar dig.
Så du får en extra vecka
att hitta resten av avbetalningen.
Betala den med nästa.
Okej.
-Tvåtusen sexhundra... -Åttahundra.
Ränta för extraveckan.
Jag fixar inte det.
Eller är det också orimligt?
Ett ögonblick, raring.
Jag glömde nästan.
Här.
-Vad är det? -Den är inte till dig.
Hoppas att hon haft en fin dag trots allt som hänt.
Det är varje mors mardröm, eller hur?
Att något drabbar ens barn.
Ta till vara på åren när de är unga,
för rätt vad det är...
kan de vara borta.
TILL ROSIE
Rosie.
De enda bevisen sjukhuset har är informationen
vi ger det.
Om den är felaktig så dör människor!
Jag langar inte droger.
Det är precis vad du gör, vad vi gör.
Om de har en affär,
var står du då?
Säkert de försvunna läkemedlen.
Vad gör du?
Jag visste att du myglade.
Din nyckel!
-Är Sasha här? -Nej, inte jag heller.
Hon ljuger om vem hon är.