‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫אל תעבירו לי...‬
‫"בייבי בוס!‬
‫אני הבוס וזאת פגישה שקבענו‬
‫כולם כבר כאן?‬ ‫יפה, אז התחלנו‬
‫תנו ביס‬ ‫שפשפו ת'חניכיים‬
‫לכם עדיין לא‬ ‫ולי יצאו כבר שתי שיניים‬
‫בורסה, מוצצי, רווח ואינפלציה‬ ‫-אתה חמוד‬
‫הג'וב שלך בלי רוטציה‬
‫תרימו בקבוק ונעשה לחיים‬
‫הבייבי בוסים לא פורשים בינתיים‬
‫בייבי בוס‬ ‫-תשמעו מי זה‬
‫בייבי בוס‬ ‫-אגדה מהלכת‬
‫בייבי בוס‬
‫זה תינוק איכותי‬ ‫-קחו לכם כיסא גבוה‬
‫כי זה עסק משפחתי‬ ‫בייבי בוס"‬
‫זה לא נר, סוסון קטן, זה...‬
‫טינה טי. איך הגעת הביתה לפניי?‬ ‫-לא נשארתי שעתיים אחרי הסגירה.‬
‫איך היה בשעות הנוספות ללא תשלום?‬ ‫-מרענן.‬
‫ביצעתי כמה הערכות לחיזוק אהבת התינוקות‬ ‫על בסיס מידות מתיקות של החמישה אחוזניקים.‬
‫אני אסיים את היום המושלם הזה‬ ‫בגרגור נמוך של חדשות הכלכלה.‬
‫חקלאות, נתוני הבקר ירדו ב-0.02 אחוזים...‬
‫הו, מספרים.‬
‫למה החלפת ערוץ? מר נפוח תפוח צפה בתוכנית.‬
‫מי, מה, או למה הוא מר תפוח נפוח?‬
‫מר נפוח תפוח הוא החבר הכי טוב החדש שלי.‬
‫והחבר הכי טוב החדש שלך בלתי נראה?‬
‫לא, הוא דמיוני.‬
‫מגניב. אני אחליף ערוץ,‬ ‫ואם החבר הלא אמיתי שלך יתנגד...‬
‫הוא כן אמיתי, כי אני דמיינתי אותו.‬ ‫הוא נראה ככה.‬
‫הוא לא יכול להיראות ככה. אני נראה ככה.‬
‫טוב, נפוח באמת דומה לך,‬ ‫אבל הוא לא כל כך רציני.‬
‫האמת היא שהוא די מטופש. כן, אתה כן.‬
‫נפוח, תפסיק לדגדג אותי!‬
‫תוכלי לעשות לי טובה ולדמיין‬ ‫שהוא אוהב את חדשות הכלכלה ל-15 דקות?‬
‫היי! תפסיק להעביר ערוץ!‬
‫אני זכאי לטלוויזיה לפני החבר המזויף שלך!‬
‫אתם במצב רוח של להיות הורים,‬ ‫אז אגש ישר לעניין.‬
‫טינה טוענת שיש לה "חבר דמיוני" כדי שהיא‬
‫תוכל לצפות...‬ ‫-טינה.‬
‫יש לך חבר דמיוני?‬
‫אנחנו כל כך גאים בך.‬ ‫-קוראים לו מר נפוח תפוח.‬
‫אנחנו אוהבים חברים דמיוניים.‬
‫הם מפתחים יצירתיות,‬ ‫ועוזרים לילדים להתמודד עם שינויים.‬
‫עוזרים לילדים להתמודד?‬
‫מי המציא את המדע המזויף הזה?‬ ‫ד"ר בלופ בלופ הדג הבלתי נראה?‬
‫פסיכולוגים מאשרים זאת.‬ ‫-גם אני מתמודד עם שינויים בחיי.‬
‫נראה לך שרציתי לברוח מהאף-בי-איי‬ ‫ולעבור לגור עם משפחתו של אחי?‬
‫כן. זה בטח ממש לא נוח בשבילך.‬
‫סליחה על שניסיתי לשתף אתכם‬ ‫ברגע של פגיעות, קרול.‬
‫הדבר החשוב הוא שבבית הזה,‬
‫אנחנו מתייחסים לחברים דמיוניים‬ ‫כמו לבני משפחה דמיוניים.‬
‫השתנית, טמפלטון. אני זוכר‬ ‫שהמילה "שלולית" גרמה לך לצחקק.‬
‫היא נשמעת גסה, אבל היא לא.‬
‫מר נפוח תפוח,‬ ‫רוצה שאחזיר את הסדרה המצוירת?‬
‫הוא ישמח לסדרה מצוירת.‬
‫זו שלולית אפלולית.‬
‫שים לב. אתה חודר למרחב של מר נפוח תפוח.‬
‫בייבי טדי, אל תתנהג בגסות כלפי נפוח.‬
‫איך עבר עליך היום?‬ ‫-היו לי ימים טובים יותר.‬
‫לא, סליחה. התכוונתי...‬
‫נפוח אומר שהיה לו יום מדהים.‬
‫הוא עשה כיף חיים, הכיר חברים, ולא התלונן.‬
‫איזה יופי, נפוח.‬
‫מה? חברים דמיוניים הם נהדרים.‬ ‫גם לי היה אחד.‬
‫דוקטור פלוצום! אהבתי אותו מאוד.‬
‫כן. הוא הסריח נורא.‬
‫זה היה מצחיק בהתחלה,‬ ‫אבל בסוף הסירחון היה קשה מדי,‬
‫ונאלצתי לוותר עליו.‬ ‫אז בניתי שער מארגז ואבנים מבריקות.‬
‫השער לחוות דמיונידונם.‬
‫אוי, היית כל כך עצובה‬ ‫כשנאלצת לשלוח אותו דרך השער.‬
‫בכל אופן, כיום,‬ ‫הוא מנהל חוות חדי קרן רווחית,‬
‫אז לפלוצום הרופא יש חיים לא רעים.‬
‫זאת החווה שסטייק חד הקרן‬ ‫של מר נפוח תפוח הגיע ממנה?‬
‫כי הוא אומר שזה ממש שמיימי.‬
‫תודה, נפוח. ד"ר פלוצום ישמח לשמוע את זה.‬
‫אבל החתיכות גדולות מדי.‬ ‫טדי, אתה פנוי. תוכל לחתוך לנפוח את הסטייק?‬
‫הייתי שמח, אבל הסכין המזויף שלי קהה‬ ‫מהקרב עם ביגפוט.‬
‫כמובן, נפוחי. אני יכול לקרוא לך נפוחי?‬
‫הוא אומר שזה בסדר.‬
‫טוב, נפוחי, רציתי רק להגיד...‬ ‫לא, אני לא מסוגל.‬
‫הוא לא אמיתי, כולם! לא אמיתי!‬ ‫אמיתי, לא אמיתי!‬
‫זה כמו להסביר הצעות עבודה‬ ‫לסטודנטים לאומנות!‬
‫גם אם נפוח דמיוני,‬ ‫הוא עדיין אמיתי מבחינתה של טינה.‬
‫המציאות לא עובדת ככה!‬
‫זוכר איך עובד הרעיון שאתה גר בבית הזה?‬
‫אנחנו ההורים, אתה התינוק‬ ‫שמציית לכללי הבית שלנו.‬
‫אז או שתתמוך בחבר הדמיוני של טינה,‬ ‫או שאשליך אותך לרחוב!‬
‫לעזאזל.‬
‫היי, איבט. כמה זמן את עומדת שם?‬
‫מספיק כדי לשמוע את אימא שלך צועקת‬ ‫על התינוק החדש בצורה ממש מוזרה.‬
‫אני ובייבי טדי מנסים להתקבל‬ ‫להצגה של התיאטרון הקהילתי.‬
‫אני אוהבת מחזות זמר בלי שירה. מה מעלים?‬
‫"הקקיונר המתוק הקטן לומד‬ ‫להוקיר תודה, אחרת..."‬
‫אני יכולה לאכול איתכם?‬ ‫ספר הבישול היחיד של אימי‬
‫הוא תפריט הזמנה ממסעדות.‬ ‫אבל ברצינות, חבר'ה, זה נראה מעולה.‬
‫יבורך מעוז המספרים הממשיים‬ ‫ותרשימי הזרימה ההגיונית.‬
‫היי! דרכת על רגלו של נפוח.‬ ‫-שים לב לאן אתה הולך, בייבי בוס.‬
‫אל תהיה מגושם בסביבתו של מר נפוח תפוח.‬ ‫-לא. לא, לא, לא,‬
‫לא! עליי להיות נחמד אליו גם כאן?‬
‫סליחה שאיחרתי בכמה דקות...‬ ‫-נפוח מנהל את הישיבה הזאת.‬
‫אבל...‬
‫אבל לקחת כבר אחת.‬
‫ועכשיו גם לנפוח יש.‬ ‫הוא הראשון שבחר במילוי בננה.‬
‫תיזהר! אל תדרוך על רגלו הדבילית‬ ‫של איזה אידיוט דמיוני!‬
‫ושים לב בישיבות‬
‫שאיזה טמבל שלא קיים לא יושב בכיסא שלך!‬
‫ואם מתחשק לך סופגניות בייבי? תשכח מזה.‬
‫שקרנית אחת מקבלת שתיים,‬ ‫אחת לחבר המומצא המטופש...‬
‫בייבי בוס? מילה, בבקשה.‬
‫היי, מעליבים חסרי התחשבות,‬ ‫אני באדי ממשאבי אנוש.‬
‫ברוכים הבאים לסדנת‬ ‫"רגישות לחברים דמיוניים".‬
‫סדנת הרגישות הראשונה שלי.‬
‫אני לא יודע אפילו מה עשיתי,‬ ‫אבל אני שמח להיות כאן.‬
‫אהבתי את הגישה.‬
‫אז כולכם התייחסתם בחוסר כבוד‬ ‫לחבר דמיוני של מישהו מעמיתיכם לעבודה.‬
‫בואו נדבר על זה, בהרחבה.‬
‫תינוק אחד, אבל שני צללים?‬ ‫-אם אוכל ללמד אתכם‬
‫רק דבר אחד על חברים דמיוניים, זה מה שאגיד.‬
‫הם נולדים בדמיון.‬
‫וואו, התמונה התחלפה.‬
‫כדאי שתתכוננו, כולם,‬ ‫כי אין לדעת לאן זה יגיע.‬
‫לו יכולתי ללמד אתכם דבר נוסף‬ ‫בנוגע לחברים דמיוניים,‬
‫הייתי מדגיש את הדבר הבא.‬
‫קוראים להם "חברים" כי הם...?‬
‫מישהו?‬
‫חברים שלנו.‬
‫אולי תדמיין כפתור "הרצה קדימה"‬ ‫ותשחרר אותנו מכאן מהר יותר?‬
‫המפגש הזה מיועד ללמידה, לא לצחוק.‬
‫בחייך, זה היה מצחיק.‬
‫סגור את פיך, ותשאיר בו את התירוצים, בסדר?‬
‫טוב, איפה היינו? אתחיל מהתחלה.‬
‫ברוכים הבאים לסדנת‬ ‫"רגישות לחברים דמיוניים".‬
‫ירידה מעולה...‬ ‫-מליסה.‬
‫נעים להכיר, בייבי בוס.‬
‫אני מכירה את השם שלך.‬
‫אתה אגדה בסניף טלהאסי.‬ ‫אפילו המציאו שם כריך על שמך.‬
‫סלמי עם שטר של עשרה דולרים.‬ ‫זה דוחה, אבל מחמיא.‬
‫אז העבירו אותך משם.‬
‫מתייחסים לחברים דמיוניים‬ ‫כמו לאלים מזהב גם בטלהאסי?‬
‫אותו סיפור.‬
‫אעשה הכול כדי לצאת ממרדים הטוסיק הזה.‬
‫הכול? עכשיו אנחנו מדברים.‬
‫לו יכולתי ללמד אתכם שלושים דברים...‬ ‫כן, בייבי בוס?‬
‫אני רק רוצה להגיד‬ ‫שהרגישות שלי כל כך מיומנת עכשיו,‬
‫שהצלחתי למצוא חבר דמיוני.‬
‫קוראים לו ג'רון, ואתם לא יכולים לראות אותו‬ ‫רק כי הוא דמיוני,‬
‫אבל בצורה אמיתית מאוד. וגם למליסה יש אחד.‬
‫תגיד שלום לאנשים הנחמדים, שנוני.‬
‫אני ממש מצטערת.‬
‫לא ידעתי שלשנוני יש פה כל כך מלוכלך.‬
‫מעולם לא קרה שחבר דמיוני חדש הופיע‬ ‫בהרצאה שלי.‬
‫שלא לדבר על יותר מאחד.‬
‫יש פעם ראשונה לכל דבר.‬
‫אני רק מקווה שלא המצאת‬ ‫חברים דמיוניים מזויפים‬
‫כדי לחמוק מסדנת הרגישות.‬
‫כי במקרה כזה, אני איאלץ לרשום אותך‬ ‫לאימוני אתיקה שנמשכים כל השנה איתי,‬
‫והלב שלי יישבר.‬
‫תאמין יותר ביכולות שלך, באדי. שינית אותי.‬
‫אותו דבר, אבל יותר.‬
‫זה מחמם את ליבי. אתם משוחררים.‬
‫ארבעתכם.‬
‫שנוני?‬ ‫-ג'רון? מי ממציא שם כזה?‬
‫הוא העוזר שלי מפעם.‬
‫חשבתי שיהיה קל יותר לשקר‬ ‫אם אתבסס על מישהו שהכרתי.‬
‫לא ייאמן שבאדי האמין לזה.‬ ‫-באדי...‬
‫לא ייאמן שצריך להמשיך בזה‬ ‫כדי שלא יעלו עלינו.‬
‫כל הרעיון היה לא להתמודד‬ ‫עם חברים דמיוניים דבילים.‬
‫אני איתך, אך כל עוד אני תקוע‬ ‫עם העוזר המדומה המזויף הזה,‬
‫יהיה פשע לא לשלוח אותו לעבוד.‬
‫לפעמים, כשאני לבד הרבה שעות,‬
‫אני נלחצת שאולי לא אזכור איך מדברים.‬
‫אז אני מוצאת משהו להתאמן עליו בדיבורים,‬
‫ונועצת בו מבט.‬
‫כך אני מזמנת את הביטחון הדרוש לי‬
‫כדי להוכיח לעצמי שאני עדיין מסוגלת להגיד:‬
‫חלב.‬
‫שיחה נהדרת שהייתי שקוע בה לגמרי, גברתי,‬
‫אבל ג'רון צריך לשירותים.‬
‫לא, תורי היה בשבוע שעבר.‬
‫אני נשבע שזה לא התור שלי.‬
‫מי בעד שצ'יפ יביא עוגות קטנות?‬
‫תיקו. מה עכשיו?‬
‫רגע. ג'רון שוקל את החלטתו מאוד...‬
‫שובר שוויון. אתה תביא עוגות קטנות, צ'יפר.‬
‫הצבעה הוגנת היא הצבעה הוגנת.‬
‫בריינלי? טייסום? רעיונות מעולים, ג'רון.‬
‫אעביר אותם לאגף השמות לתינוקות.‬
‫לא ידעתי שחבר דמיוני‬ ‫יכול להיות כל כך מגניב.‬
‫ג'רון אמר, "תודה רבה".‬
‫כן, נפוח, יש בזה משהו חשוד.‬
‫טינה טינה בו-בינה.‬
‫סליחה, אני עדיין נרגש‬
‫מהשינוי העמוק שקרה בסדנת הרגישות שלי.‬
‫נפוח חושב שבייבי בוס מזייף.‬
‫אני לא חושבת שהוא מזייף, כי אתה מעולה.‬
‫אבל אני לא רוצה להתעלם מהרגשות של נפוח.‬
‫אז חשבתי לבצע, ברשותך,‬ ‫הערכה ביתית לחבר החדש של בייבי בוס.‬
‫רק כדי להוכיח שנפוח טועה.‬
‫מדהים. פשוט מדהים, ג'רון.‬
‫טדי, נוכל לדבר לרגע?‬ ‫-סלחו לי.‬
‫בבקשה, המשיכו ליהנות מלהטוטי האש של ג'רון.‬
‫בשורות נפלאות.‬
‫נפוח רוצה להזמין הערב את ג'רון.‬
‫נשמע נפלא. ג'רון מסכים.‬
‫נפוח שם לב שמסרת את תשובתו של ג'רון‬
‫בעוד שג'רון מבצע שם להטוטים.‬
‫טוב, אני יודע כמה ג'רון מעריץ את נפוח.‬
‫אתה מקבל את ההזמנה, ג'רון, נכון?‬
‫מה? הוא אומר שכן.‬
‫אוי, אחי. אם היא תעלה עליך,‬
‫תצטרך לחזור‬ ‫לשעות על גבי שעות של סדנת רגישות.‬
‫כדאי שתתארגן על תומך-טוסיק.‬
‫ולמה אתה מדבר איתי בכלל?‬ ‫אף אחד לא חושד בשנוני, אז...‬
‫חשבתי שתוכלי לעזור לי.‬
‫בואי לביקור. תעזרי לי לחזק‬ ‫את קיומו המדומה של ג'רון הדמיוני.‬
‫אני, בביקור משמים אצל חבורת נורמליים?‬ ‫כן, אני מעדיפה לבלוע חולדה.‬
‫בבקשה. אני מבקש כחבר.‬ ‫-בוא נבהיר דבר אחד, בן.‬
‫אני לא חברה שלך.‬ ‫היחסים בינינו תועלתיים בלבד.‬
‫בסדר, אז נדבר על תועלת. תעשי את זה,‬ ‫ואני אחזיר בטובה שאת תבחרי.‬
‫בסדר. נתראה הערב.‬
‫נכון שהיא מקסימה?‬
‫והנה החבר הדמיוני שלי, ג'רון.‬
‫כן, ג'רון, הם באמת משפחה נאה.‬
‫לא נתווכח עם זה, ג'רון.‬
‫וליד מליסה יושב החבר הדמיוני שלה, שנוני.‬
‫שנוני אומר שתבלע חולדה.‬
‫כל כך מתאים לשנוני.‬
‫אז איך נפגשתם?‬
‫פגשתי את מליסה‬ ‫בסדנת רגישות לחברים דמיוניים.‬
‫וואו, "תינוקות בע"מ" ממש פרוגרסיביים.‬
‫הם מקפידים שיהיו לנו ערכים ראויים,‬ ‫כמו לא לשקר, לא לנצל דברים לרעה.‬
‫מליסה, ספרי להם איך שנוני בא‬ ‫בעקבותייך מהסניף בטלהאסי.‬
‫סיפרת בעצמך, אז רוצה להמשיך לתאר‬ ‫את הביוגרפיה שלי, סופרטוסיק?‬
‫בסדר. פגשתי את שנוני בסניף בטלהאסי.‬
‫ספר לנו עוד על ג'רון.‬
‫בטח. ג'רון בא אליי במהלך סדנת הרגישות,‬
‫והעסקתי את שירותיו כעוזר. הסוף.‬ ‫-אבל ג'יי ג'יי היא העוזרת שלך.‬
‫העוזרת שלנו. לפעמים אני צריך אחד משלי.‬
‫ג'רון יודע להכין קפה‬ ‫כמו מישהו שיש לו תואר של:‬
‫והוא יודע לחקות אותי מצוין‬ ‫כשאני לא רוצה לדבר עם בני משפח...‬
‫עם מישהו בטלפון. ובאוגוסט האחרון,‬ ‫הוא נפטר מדירת הנופש המשותפת‬
‫שנתקעתי איתה בקאבו.‬ ‫-מה זה, נפוח?‬
‫נפוח תוהה איך הוא עשה זאת‬ ‫למענך באוגוסט, אם רק עכשיו נפגשתם?‬
‫היי, תגידי לנפוח שיש לו קקי של אוזניים.‬
‫"קקי של אוזניים".‬
‫נפוח דורש שתתנצלי!‬
‫מאין לנו שמר נפוח תפוח המפורסם‬ ‫דמיוני באמת בכלל?‬
‫בטח שנפוח הוא דמיוני אמיתי.‬ ‫תרגיעי את עצמך, מל.‬
‫זוכרת את סדנת הרגישות?‬
‫כן, מליסה. בבית הזה מכבדים חברים דמיוניים.‬
‫תכבדי את זה, פלטת גבינות ישנות‬ ‫על עגלת הגשה בארוחת בוקר...‬
‫תרגיעי עם הכינויים.‬
‫איך היא קראה לי? תגידי את זה שוב, מליסה.‬
‫אני לא צריכה להגיד לכם כלום,‬ ‫נורמליים ממיונז שכמוכם.‬
‫אני צריך רגע. סלחו לי.‬
‫את אמורה לעזור לי.‬ ‫-אנחנו תינוקות אמיתיים.‬
‫והם רוצים שנהיה נחמדים לדברים‬ ‫שלא קיימים בכלל? אני גמרתי.‬
‫אני רוצה את הטובה שלי עכשיו. נעשה את זה.‬
‫אתה ואני. זה הזמן. יום הדין הגיע.‬
‫מה אנחנו עושים?‬ ‫-מחסלים את כל החברים הדמיוניים.‬
‫נתחיל עם מר נפוח תפוח.‬ ‫-היי, תלחצי על הבלמים.‬
‫ראשית, אי אפשר להרוס משהו שלא קיים,‬
‫ושנית, נפוח באמת מרגיז,‬ ‫אבל טינה היא בת משפחה.‬
‫לא אשבור את ליבה הזעיר...‬ ‫-כן. חכה רגע.‬
‫אני רק מנסחת הודעה אנונימית לאף-בי-איי‬ ‫לגבי הנמלט טדי טמפלטון.‬
‫איך גילית...?‬ ‫-אני מכינה שיעורי בית, אחי.‬
‫מה? אתה חושב שסתם נתקלנו זה בזו בכיתה?‬
‫לא, אתה היית היעד שלי.‬ ‫ועכשיו אתה תעזור לי,‬
‫כי בהחלט אפשר לחסל חברים דמיוניים,‬
‫ולך יש גישה למה שאנחנו צריכים בדיוק.‬
‫מצאתי. למה אתה צריך‬ ‫את השער לחוות דמיונידונם?‬
‫למה שמרת את השער לחוות דמיונידונם?‬
‫למקרה שיתחשק לי לאכול חד קרן מיובש.‬
‫זה באמת נשמע טעים. איך זה עובד?‬
‫פיזיקה דמיונית בסיסית.‬
‫אתה מאמין שהמכונה פועלת, והיא פועלת.‬
‫היי, בזהירות!‬ ‫-זה בסדר.‬
‫שנוני עם מליסה, וג'רון למעלה,‬ ‫מזמין לי אוכל תאילנדי דמיוני.‬
‫יופי. הדבר הזה לא פוגע באנשים אמיתיים,‬
‫אבל ברגע שלוחצים על שלוש אבני החן הקסומות,‬
‫הוא ישאב כל חבר דמיוני‬ ‫בטווח כוח השאיבה שלו.‬
‫וזהו? הם לא יחזרו יותר?‬
‫נוח על משכבך בשלום, ד"ר פלוצום.‬ ‫אני מתגעגעת, מסריחן זקן שכמוך.‬
‫הכוח כל כך יפה. כמו כריש בשמלת נשף.‬
‫אנחנו לא חייבים לעשות את זה.‬ ‫-היי, אתה לא מתרכך, נכון?‬
‫ברור שכן. אני עוזר רק כי איימת עליי.‬
‫ועדיין מאיימת, חבר. אז קדימה,‬ ‫תעזור לי להעלות את הדבר הזה למעלה.‬
‫אני שמחה שקראת לנו לעלות לכאן.‬ ‫אני ונפוח רוצים לדבר איתך.‬
‫בטח. בואו לכאן. עוד קצת.‬
‫אנחנו ממש מצטערים.‬ ‫-על מה?‬
‫שלא האמנו לך.‬
‫ג'רון נראה לי כל כך מזויף, אז הנחתי...‬
‫הייתי חשדנית מדי.‬
‫נפוח תמיד אומר שעליי לשמור על רוח שובבה.‬
‫אולי אוכל לעזור בזה? זאת אומרת,‬ ‫אם מתישהו נפוח לא יהיה עוד.‬
‫למה שאיפטר מנפוח? הוא החבר הכי טוב שלי.‬
‫אני רק רוצה לומר‬ ‫שאני מקווה שאתה והחבר הדמיוני...‬
‫אתה בדרך לשום מקום, זבל דמיוני.‬
‫נפוח, תיזהר! היא רוצה לדחוף אותך פנימה!‬
‫יופי של התחמקות, נפוח!‬
‫מליסה? השער אמור לפעול‬ ‫רק על חברים דמיוניים.‬
‫אתה רציני?‬
‫מה את...?‬
‫קוראים לו ג'רון, ואתם לא יכולים לראות אותו‬ ‫רק כי הוא דמיוני, אבל בצורה אמיתית מאוד.‬
‫וגם למליסה יש אחד.‬
‫מעולם לא קרה שחבר דמיוני חדש הופיע‬ ‫בהרצאה שלי.‬
‫שלא לדבר על יותר מאחד.‬
‫תעשי את זה, ואני אחזיר בטובה שאת תבחרי.‬
‫בבית הזה מכבדים חברים דמיוניים.‬
‫תרגיעי עם הכינויים.‬ ‫-איך היא קראה לי?‬
‫מליסה דמיונית.‬
‫הם עוזרים לנו להתמודד עם שינויים.‬
‫ואתה בטח מתמודד עם דברים רציניים‬ ‫אם דמיינת חברה חזקה כל כך,‬
‫שלא קלטת בכלל שעשית זאת.‬
‫תהיי בטוחה בזה שאני חזקה.‬
‫היא נמלטת מהשער.‬ ‫-מה קורה?‬
‫זאת מליסה!‬ ‫-החברה הדמיונית שלך?‬
‫אני באמת היחיד שלא קלט את זה?‬
‫כי זה גורם לי להיראות...‬ ‫-היא ניסתה לדחוף את נפוח לארגז,‬
‫אבל היא נשאבה לארגז,‬ ‫ועכשיו טדי אומר שהיא נמלטת מהארגז.‬
‫הרשי לי לומר שהוא מדהים!‬
‫תודה רבה, אבל צריך לסגור אותו.‬
‫היי, טבי, מצאתי חבר ותיק.‬
‫אני חושב שהיא השליכה לעברך את ד"ר פלוצום!‬
‫כן, זה הוא.‬
‫בחיי, אתה מסריח עוד יותר מפעם.‬
‫בסדר, בחזרה לחוות דמיונידונם.‬
‫מליסה תפסה את נפוח!‬ ‫-לא!‬
‫השער סגור. תוותרי על זה.‬ ‫-לעולם לא!‬
‫נפוח שוב ברשותה!‬
‫והיא מכניסה אותו לסל כביסה. ובורחת!‬
‫מליסה, תראי את עצמך!‬
‫שם! מעל ההורים שלך!‬ ‫הולכת על התקרה כמו חרק!‬
‫איך היא יכולה לעשות את זה?‬ ‫-מצטער. יש לי דמיון מדהים. תאשימי את אביך!‬
‫טים, קרול, תקשיבו לי.‬
‫מליסה הולכת על התקרה מעל לראשיכם.‬ ‫-ונפוח בידיה.‬
‫כך באמת דמיינתי שתדמיין את מליסה.‬
‫איפה ג'רון ושנוני?‬ ‫-את לא מסוגלת להבחין‬
‫בין חבר דמיוני אמיתי למזויף?‬
‫כן, נכון. הבנתי שזה נשמע מטופש.‬
‫תשתמשו בגובה המבוגרים שלכם‬ ‫כדי לקפוץ ולתפוס את מליסה!‬
‫בבקשה! תעזרו לנו להציל את נפוח!‬
‫תפסנו אותה?‬
‫היא התחמקה. היא בדרך למדרגות!‬ ‫-אל תיתנו לה להגיע לעליית הגג!‬
‫השער שם!‬ ‫-מליסה מנסה לגרש את נפוח לחוות דמיונידונם?‬
‫הכנסת חברה דמיונית מרושעת לבית שלנו?‬
‫מצטער, הדמיון שלי חולני.‬
‫מהר, היא עומדת להגיע לתקרה מאחורי המדרגות!‬
‫פגיעה מצוינת, קרול! תחסום את המדרגות!‬
‫היא מטפסת על הקיר.‬ ‫-יש לי רעיון.‬
‫הצלחתי. תפסתי את נפוח!‬
‫טינה, היזהרי!‬
‫היא לקחה אותו שוב.‬ ‫-אני יודעת, אני שומעת את נפוח צורח.‬
‫טמפלטון, היא בדרך אליך.‬
‫אל תיתן לה להגיע לשער.‬ ‫-תחזירי לבת שלי את החבר הדמיוני שלה!‬
‫יש לי תרסיס שמן חלקלק.‬ ‫רדי מהקיר שלי, בייבי עכביש דמיונית.‬
‫הבאתי שאריות ביצים אם אתם...‬
‫אני יכולה לחזור מאוחר יותר.‬
‫איבט. שוב אנחנו...‬
‫מתכוננים לתיאטרון וכאלה.‬
‫טים כותב מחזה.‬ ‫-כן, הוא נקרא...‬
‫"הבית שלנו חי,‬ ‫ורק ספריי שמן יכול להרוג אותו."‬
‫קצת נדוש, אבל הייתי באה‬ ‫להצגה היומית. תשברו רגל.‬
‫מליסה מתקרבת לשער!‬
‫אל תפתחי שוב את השער.‬ ‫מליסה תשליך לתוכו את נפוח.‬
‫אני צריכה להיפטר מד"ר פלוצום לפני שאקיא.‬
‫תשאירי את פלוצום. הסירחון שלו מאט אותה.‬
‫מליסה.‬
‫שלא תעזי להשליך אותו פנימה.‬ ‫-נפוח. לא!‬
‫ג'ק בעסקים, עכשיו!‬
‫בעיטת קראטה ישירות לבטנה של מליסה.‬
‫זה ג'ק בעסקים שלי!‬
‫תפסתי אותך, חבר. אתה בטוח עכשיו.‬
‫לא!‬
‫ג'ק בעסקים השליך את מליסה לשער!‬
‫אפשר להשליך את ד"ר פלוצום עכשיו?‬ ‫-השטח פנוי!‬
‫אני יכולה שוב לנשום.‬
‫מליסה הייתה השותפה הדמיונית שלי.‬
‫ג'ק בעסקים הוא החבר הדמיוני החדש שלי.‬
‫אני טוב בעסקים.‬
‫לילה טוב, ג'ק בעסקים. תודה על העזרה היום.‬
‫אני טוב בעסקים.‬
‫ג'ק בעסקים? ג'ק בעסקים, תתעורר.‬
‫אתה נשמע כמו טוחן אשפה מלא בעצמות!‬
‫ג'ק?‬ ‫-אני טוב בעסקים.‬
‫תרגום כתוביות: דנה סבן‬