LÄGRE LUFTRUM
Jösses! Vad är det som händer där ute?
God eftermiddag, elever.
Lektionerna är inställda resten av dagen.
Alla i de övre årskurserna får gå hem, men övriga elever-
- ska infinna sig i hörsalen för en samling.
DERRY HIGH SCHOOL PÄLSJÄGARNAS HEM
Vem tror ni skulle få den fulaste bebisen?
Sköldpaddan Bert och Teddy Urin.
Lilly Bainbridge och den där Matty, då?
Gud, så äckligt.
Mina föräldrar...
Var är alla lärare?
Lugna er, elever. Lugna er.
Vi har en speciell överraskning i dag som ska underhålla och glädja er.
Låt mig presentera-
- den enastående Pennywise, den dansande clownen!
Hallå där, ungar!
När jag blundar och drömmer om er
Ser jag era söta ansikten Och smakar på dem me'
Men kära nån som jag vill gråta, min själ
Varje gång vi säger
Farväl
Hörni.
Hörni...
FÖRSVUNNEN
Fan...
Det är alla från skolan.
Den jävlas väl med oss? Den kan inte ha tagit alla.
- Finns bara ett sätt att ta reda på det. - Kom igen.
Vem är det?
Jag vill inte veta.
De är borta!
Alla. Alla är borta...
- Herregud! - Det är Dunleavy.
Det är rektor Dunleavy...
Vänta... Hur kan den ha tagit alla? Hur?!
Hörni...
FÖRSVUNNEN WILLIAM HANLON
Nej... Nej, nej.
Den tog Will.
Tog honom? Tog honom vart?
Antagligen dit det där leder.
- Vad ska vi göra? - Vi måste följa spåret.
Vi kan använda dolkgrejen för att skydda oss.
Vi måste försöka rädda vår vän.
Jag vill döda den där jävla clownen.
Kom igen.
Sätt fart!
Sluta vrida dig!
- Jag ramlar av. - Det gjorde du inte på vägen hit.
Vi kommer aldrig ikapp dem i den här takten.
Har du en bättre idé?
Skit också.
Mjölkbudet.
Vad gör du?
Du kan inte köra.
Inte ni heller. Eller kan ni det?
Nej, men du har bara ett öga.
Min farbror Mike har en lastbil.
- Låter han dig köra den? - Nej.
Men jag har tittat på.
Kom igen, grabben. Svara, snälla.
Svara, för fan.
Svara, Will. Kom igen.
Fan!
Hallå? Will?
Will?
Vem är det?
Vad skrämmer mannen utan rädsla?
- Du. - Åh, nej.
Nej, nej, nej.
Vi.
Var är jag? Hallå?
- Nån där? - Will...
Jag är här, min son. Will, jag är här!
- Hallå? Snälla... Jag är rädd. - Ja, det är du.
Will, var inte rädd. Jag är här.
Du behöver bara berätta var du är, okej?
Berätta...
Hallå?
Will!
- Will! - Willy åker tillbaka till vagnen.
Jag måste hålla honom fin och färsk.
- Hör på, snälla... - Mörkt kött är dubbelt så sött.
Rör inte min son!
Rör inte min son, hör du det?
Jag ska slita ut ditt jävla hjärta!
Rör inte min...
Hallå?
Will!
Låt mig vara.
Dick! Öppna, Dick!
Dick!
Gör det, Dick.
Dick! Öppna! Jag hör dig!
Det här är din sista chans!
Följ med oss.
- Dick. - Gör det.
Jag kommer in!
Nej. Nej. Låt bli. Låt bli...
- Låt bli... - Vad fan är det som pågår?
- Vad gör du, Dick? - Jag orkar inte längre.
- Okej, men lyssna på mig. - De kommer inte...
Håll tyst.
Håll käften.
Håll käften!
Håll käften.
Vi har inte tid med det här.
- Jag behöver dig... - Backa!
- Lugn, broder. - Nej.
- Lugn. - Du gjorde det här.
Du gjorde det.
- Ursäkta? - Du har gjort mig helt förvirrad.
Förlåt. Du måste lyssna på mig.
Nu... finns det inget annat sätt.
- Du måste lyssna på mig. - Det finns inget annat sätt.
Dick, snälla! Den har Will!
Den har Will!
Den har min pojke, och jag vet inte var.
Jag vet inte var han är.
Så jag frågar...
Jag ber dig.
Jag ber dig att hjälpa mig att hitta honom.
Och jag svär på mitt liv att jag ska göra allt i min makt...
Jag ska göra allt i min... Se på mig!
Jag ska göra allt i min makt för att hjälpa dig.
Jag lovar dig, jag kan trycka av själv.
Bara...
Hjälp mig hitta mitt barn, snälla.
Hjälp mig hitta mitt barn. Jag ber dig.
DERRY INDIANTRÄSKET
Generalen. Jag fick precis veta att major Hanlon har stuckit i väg.
- Han tvingade sig igenom vaktgrinden. - Vi behöver honom inte längre.
Han kan inte stoppa oss nu.
Han hade tydligen en annan flygare med sig i bilen. Hallorann.
- Kom igen, Dick. - Kallt...
Det är för kallt, Lee.
- Kom igen. - Det är för kallt.
Vad? Vad?!
Du sa att vi var säkra här!
- Du sa... - Förlåt.
- Du ljög för mig, Leroy! Du är en lögnare! - Jag ska hämta honom...
Jag är ledsen, men lyssna på mig. Jag ska få tillbaka honom.
- Jag ringer tillbaka, John. - Jag svär att jag ska hämta tillbaka Will.
Jag ska hämta tillbaka Will.
Dick ska hjälpa oss.
Hur ska han hjälpa oss? - Hur ska du hjälpa oss?
Lyssna. Lyssna på mig.
Han sa att bandet mellan mor och son är det starkaste i världen.
Det starkaste.
Så om du bara kan få kontakt en kort stund...
Det gör ingen skillnad.
Ursäkta?
Även om han hittar din son har du inte en chans mot den här varelsen.
Du inser väl det?
Vad ska vi göra? Bara ge upp hoppet om vår pojke?
Självklart inte.
Men om mr Hallorann kan hjälpa oss som han hjälpte er general-
- kan det finnas ett sätt att stoppa det här och rädda er son.
Hur då?
Genom att använda hans förmåga för att hitta en sista artefakt.
Dolken.
Vilken dolk?
Så om dolken är gjord av samma sten-
- kan vi använda den för att ersätta en pelare och låsa buren på nytt?
Precis, och förhoppningsvis rädda er son.
Om mr Hallorann kan hitta den innan varelsen når hit.
På flodens södra strand finns en stor tall.
Ett dött träd som har stått där sen innan våra förfäder.
Det är det längsta avstånd-
- varifrån dolkens energi fortfarande kan nå de andra pelarna och återställa buren.
Södra stranden.
Kortaste vägen över floden. Den försöker antagligen korsa den där.
Hur sammanför vi dolkens energi med de andra pelarnas?
Jorden fungerar som ledare.
Dolken måste grävas ner, precis som de andra pelarna.
Det är vårt enda hopp.
Ni är ett gäng jävla dårar.
Jag kan knappt höra mig själv tänka.
Och nu förväntar ni er att jag ska hitta er lilla dolk?
Jag kan hjälpa er att få tyst på rösterna i ert huvud, mr Hallorann.
Men ni måste lita på mig.
Hur då?
Ni måste stå i förbindelse med dolkens energi.
Det här är kokat på maturinrot.
Det kopplar er till allt i riket varifrån ondskan kom-
- men allt där är inte ont.
Kommer teet att få tyst på rösterna?
När en dörr i sinnet öppnas måste en annan stängas.
- Hur lång tid tar det? - Inte så lång.
Kom ihåg det här...
Vad ni än gör, gå inte...
Du måste köra fortare, Marge.
Det är en jävla mjölkbil. Jag kör så fort jag kan.
- Gasen i botten! - Jag försöker!
- Vi måste komma ikapp, annars kanske... - Grop!
Är ni oskadda?
Marge! Vad i helvete!?
Det var inte för att jag är enögd! Det var en grop.
Vad är det som är fel?
Lill, du har blod i ansiktet. Hur är det?
Dolken. Var är den?
- Vi måste hitta den. Vi måste! - Det ska vi. Den måste vara här nånstans.
Där är den!
Nej! Nej, rör den inte!
Jag kan hämta den själv!
- Varför snäser du åt henne...? - Håll tyst, Ronnie!
Sluta!
Vi har inte tid. Vi måste fortsätta.
Fortsätt, mr Hallorann.
Dolken!
Jag ser den.
Var? Var, Dick?
Wills vänner. Wills vänner.
- Ronnie? - Flickorna. De har den.
- Ronnie? Min dotter Ronnie? - De bråkar om den.
De letar efter...
De letar efter Will.
Han hjälper oss att hitta honom, men vi måste åka nu.
Då kör vi.
Jag ser inte så bra.
Är du säker på att vi kör åt rätt håll?
Vi närmar oss.
Jag förstår inte. Om dolkens kraft är verklig-
- borde väl min dotter och hennes vänner vara säkra?
Dolken är ett förlorat fragment av kometen som den kom med-
- taget från platsen där den slog ner under Neibolt-huset.
Som alla förlorade ting vill den bara hem.
Ju längre bort man tar den från där den hör hemma...
...desto mer skada gör den i ens huvud.
Den gör en galen.
Dolken kommer att stå emot.
Den kommer att slå tillbaka med en kraft som man inte kan föreställa sig.
Det är nåt fel på den där saken.
Varför tittar ni på mig så där?
- Vi tittar inte på dig... - Jo, det gör ni.
Ni tittar på mig som om ni tror att jag är galen.
Lilly, du kan väl ge oss dolken? Bara en liten stund.
Du har aldrig litat på mig, eller hur?
Du utnyttjade mig.
Du utnyttjade mig för att rädda din dumma pappa!
Och du för att du förlorade alla dina andra dumma vänner!
Nej!
Jag måste tillbaka!
Jag kommer att göra så att alla dör! Fattar ni inte?
- Ronnie hade rätt om mig! - Nej, det hade jag inte!
- Snälla! - Sluta!
Den här saken får dig att tänka såna saker!
Jag kommer att dra ner er alla, förstår ni inte?
- Det kommer jag att göra! - Nej, inte alls!
Lilly! Det här är inte du!
Lyssna på mig! Du är en jävla livbåt!
Ron? - Marge, jag är...
Jag är hemskt ledsen.
Var inte det. Det var inte du.
Vi turas om att hålla i den medan vi går, okej?
Vad i...?
Hörni...
Titta.
Tror ni att Will är där inne?
Vi får ta reda på det.
- Herregud! - Vad är det?
Alla barnen... som svävar på isen.
- Isen? - Barnen?
Herregud, den är redan på floden.
Vi hinner inte.
Vi hinner inte till barnen i tid. Inte innan den passerar det döda trädet.
Jag ser den. Jag ser den.
Clownen.
- Vi kan sinka den. - Hur ska vi göra det?
Dick har tagit sig in i skallen på den förut.
I helikoptern.
Dick. Dick!
Kan du göra det igen? Kan du försöka?
Dick!
Där är han! Will!
Will!
- Will! - Will!
Snälla! Will!
- Will! - Will!
Försök dra ner honom.
Titta vilka som bestämde sig för att gå med i cirkusen!
Dåren!
Missfostret!
Den misslyckade!
Men vem är vem?
Det spelar ingen roll.
Det finns en plats för er alla!
Var är han?
Var är han?!
- Håll dig nära! - Vart tog hon vägen?
Jag har alltid undrat hur du skulle smaka, Margaret Tozier.
Tozier?
Ja, men inte än.
Du är inte Tozier än.
Först kommer kärlek, sen kommer äktenskap-
- sen kommer Richie i en barnvagn!
Om inte...
Om han inte dör med dig.
Jag vet inte vad du pratar om!
FÖRSVUNNEN RICHIE TOZIER
Din son!
Känner du inte igen din lille pojke?
Fröet från dina stinkande länder-
- och hans smutsiga vänner ger mig min död.
Eller är det kanske min födsel?
Jag blir förvirrad.
I morgon? I går? Det är samma sak för lilla Pennywise!
Men det är inte alltid lätt.
Att vara inlåst på ett ställe, under en tidsera...
De kan inte stänga in mig. Inte de.
Och inte du...
Pip-pip, Margie.
Marge!
- Vad hände? - Jag vet inte.
Will! Will!
Du lever!
Vad hände?
Mår du bra?
- Will! - Pappa? Pappa!
- Ronnie! - Du är välbehållen...
- Pappa! - Är det bra?
- Ja.
Det är bra nu. Gå bort till din mamma. Gå, gå.
Clownen åt nästan upp Marge.
Lugna dig. Vi går till bilen. Kom igen.
- Var är dolken? - Den är här!
Gå, gå. Till norra stranden. Kom igen. Vakna. Vakna.
- Till norra stranden. - Hjärtat mitt...
Det döda trädet är väl ditåt? På södra stranden.
Rose sa att dolken kommer att göra motstånd.
Vi går tillsammans.
- Nej! - Pappa!
- Will!
Kom tillbaka!
Ronnie! Ronnie!
Taniel. Taniel, titta på mig.
Ligg stilla. Andas.
Taniel? Taniel?
Taniel! Fan...
Pappa! Pappa!
Det är ingen fara. Hör på nu.
Ta den här dolken. Ta den.
Ta den och göm dig i dimman, och använd den som skydd.
Ta dolken. Ta den till trädet, och gräv ner den djupt vid rötterna.
Ta fast major Hanlon.
Och låt inte Hallorann komma undan.
Då somnar den där saken, och allt det här upphör.
- Förstår du mig? - Jag kan inte.
- Jo, det kan du. - Nej.
Varför inte?
Jag är rädd.
Jag är inte som du.
Det behöver du inte vara. Förstår du?
Du behöver inte vara jag, och det vill jag inte heller.
Var bara dig själv. Förstår du?
Jag älskar dig, min son. Jag älskar dig.
I väg nu, grabben. I väg med dig.
Kom igen. Nu sätter vi fart.
Hämta Hallorann.
Bob?
Bob!
Bob?
Bob!
Hur mår du, min vän?
Pappa, pappa! Du är oskadd.
Var är jag? Vad är det här?
Du måste lägga av med spriten, Robert.
Vi hittade dig i ett dike. Du såg ut att ha ramlat illa.
Jag är inte Bob Gray.
Vem är du, då? Pelle Kanin?
- Tala inte så till mig! - Pappa!
Jag är en gud! En slukare av världar!
Du måste ha slagit i huvudet hårdare än du trodde. Eller hur, Bob?
Nej, nej, nej...
Såg de oss?
- Jag vet inte, men var fan är vi? - Jag ser inte ett skit.
Jag trodde att de var de goda. Varför dödade de honom?
Det ordnar sig. Håll er bara lugna.
Vi måste komma från andra sidan trädet så att de inte ser oss.
Vad i helvete håller ni på med här ute?
Barnen - vart är de på väg?
Svara mig, majoren!
Om du inte säger nåt kommer du att få utstå svår smärta.
Där är det. Det är trädet.
Kom igen.
- Jag kan inte göra det här. - Vad?
Vad pratar du om?
Den tillåter det inte.
Det är dolken.
- Nej! Nej, Will! Stanna! - Den vill hem.
- Jag måste ta hem den! - Lyssna inte på den.
- Du måste släppa den. - Snälla, ge den till oss!
- Ge den till oss! - Låt oss hjälpa dig, Will!
- Vi kan avsluta det här. - Vi kan avsluta det tillsammans!
Hjälp mig att vända om.
Alla dessa år...
Jag undrade om du var verklig eller bara en liten pojkes mardröm.
Se på dig.
Du är både och.
Jag vet inte om du kan höra mig där inne...
...men vad Hallorann än har gjort med dig, så ska vi fixa det.
Tricky, tricky... Dicky!
Vem är Dicky, Bob?
Jag är inte...
...Bob!
- Tricky Dicky-Dicky... - Hallå...
Nej!
Ner på knä!
Jag försökte.
Det är bra nu.
Du är fri.
Du är fri att gå.
Jag känner dig.
Jag glömmer aldrig en lukt.
Sluta. Vad gör du?
- Nu ser du det! - Stanna där!
Stanna där! Annars ska jag tamejfan lära dig...
Kolla status på generalen.
Översten, ni måste stoppa den där saken!
Om den tar sig förbi trädet är vi alla körda!
Lyssna på mig! Snälla!
Den här mannen är en förrädare. Ignorera honom, flygare.
Släpp det!
Var inte rädda. Fortsätt!
Hallå, ni där.
Har vi lite problem, kanske?
Fortsätt dra i den så kanske den spricker.
Ajöss, förlorare!
Lee!
Leroy!
Kom igen, Ronnie! Du klarar det!
Vad ser du?
Ett jävla mirakel.
- Will! - Fortsätt! Det funkar!
Ronnie!
Helvete!
Fan också. Fan också...
Livlig publik.
Jag trodde att jag var... Will?
- Var är Will? - Han mår bra.
Gör han? Jävlar...
Han är välbehållen.
Det är borta.
I slutet där...
Var det bara jag... eller kände ni nåt?
Som ytterligare ett par händer.
Rich.
Jag kände honom också.
Vi gjorde det.
Ronnie! Hjärtat!
- Ronnie! - Pappa!
- Will! - Mamma!
Will!
Kom hit, älskling.
Hej, allihop.
Jag kände bara Rich i ungefär en månad.
Jag vet vad ni tänker.
"Hur väl lär man känna nån på en månad?"
"Om ni inte var goda vänner, varför talar du då på hans begravning?"
Men det kanske inte finns nåt sånt som goda eller dåliga vänner.
Det kanske... bara finns vänner.
Folk som står vid vår sida när vi är sårade...
...och hjälper oss att inte känna oss så ensamma.
Såna vänner kanske alltid gör det värt att känna rädsla...
...och känna hopp och livsgnista.
Kanske...
...de är värda att dö för också.
Om det är så det måste vara.
Rich lärde mig det också.
Inga goda vänner, inga dåliga vänner...
Bara folk vi vill vara med.
Behöver vara med.
Folk som bygger sina hus i ens hjärta.
Tack för de vänliga orden.
Och tack alla för att ni kom för att hedra Ricardo Santos minne.
Gud välsigne er. Gå i frid.
Handen ni känner på era axlar...
Er pojke är där.
Det kommer han alltid att vara.
Vem är ni, sir?
Jag försöker komma underfund med det.
Hej, pappa.
Förlåt att jag inte har varit här så mycket.
Jag visste inte vad jag skulle säga.
Jag mår bättre nu.
Det är så mycket som har hänt.
Men de goda nyheterna är...
...att jag har fått nya vänner.
Det ser så fridfullt ut här uppifrån.
Nästan som om...
...inget har hänt.
Ja.
Lill...
Den pratade med mig.
Clownen.
När vi var ensamma i dimman.
Vad menar du?
Han sa att jag ska få en son.
Och att han och hans vänner...
...dödar honom i framtiden.
Va?
Det var därför han ville döda mig.
Han sa att för honom är det förflutna, nuet och framtiden samma sak...
...och att hans död faktiskt var hans födelse.
Han sa nog bara det för att skrämma dig.
Men tänk om han inte gjorde det?
Tänk om han ser tiden annorlunda?
Tänk om han kan färdas bakåt?
Du menar till det förflutna?
Jag vet att det låter galet-
- men tänk om han försöker åka tillbaka och döda nån från tiden innan vi föddes?
Som våra föräldrar?
Jag antar...
...att det får bli nån annans kamp.
Jag antar det.
Will! Jag tittar på klockan!
- Du sa fem minuter! - Jag kommer, mamma.
Tack, hjärtat.
Majoren.
Jag ville bara säga au revoir.
Hur mår du?
Allt gör ont.
Men vad den där roten än var...
Den tystade rösterna ordentligt. Förhoppningsvis för alltid.
- Åker du i kväll? - Ja.
Buss till Boston, flyg till London i morgon bitti.
Jag har en gammal kompis där som äger ett hotell.
Han vill ha mig i köket på restaurangen.
Okej. Tjusigt värre.
Om du får problem där ute vet du vem du kan ringa.
- Jag står i skuld till dig. - Jag klarar mig nog.
Hur besvärligt kan det bli på ett hotell?
Hör av dig.
Jag vill ha uppdateringar om Will och Char.
Jag trodde inte att du brydde dig.
Berätta inte för nån.
Sätt miss Natalie Wood i baksätet med ms Grogan.
- Det är en lång bilresa. - Det stämmer.
Var det den sista? Okej.
Då så.
När ni har kommit till St. Stephen vet ni vem ni ska leta efter.
Roses vänner gör det lätt för er.
Tack.
- För allt. - Självklart.
- Varsågod. - Tack.
Avsked med goda vitsord, alltså?
Jag håller tyst och de låter mig gå.
Ja.
Det militära har alltid varit mitt liv, men det som hände mig och min familj...
Jag tror inte på det.
Det gör dig till den perfekta personen att hålla ett öga på dem.
- Vad menar du? - Du och Charlotte.
Jag vill att ni båda ansluter er till oss.
Se till att dina gamla vänner, eller nån annan för den delen-
- aldrig försöker öppna buren igen.
Det kommer andra.
Det här är inte slutet på historien.
Och jag har bestämt mig för att sälja gården och huset. Det är bara...
Det är för mycket utan Taniel.
Jag vet att det är mycket begärt, men ni två kan göra mycket nytta här.
Dessutom dröjer det 27 år innan den vaknar igen.
Hör på, Rose...
Vi är hedrade, men jag tror att jag och min familj har fått nog av Derry.
Eller hur?
Ja.
Jag förstår. Det gör jag verkligen.
Jag var säker på att du hade kastat den där stinkbomben!
- Det stank nåt fruktansvärt! - Jag sa ju att det var stjärnstoftet.
Du vet väl vad de säger om Derry?
När man åker glömmer man.
Det är väl bra?
Är det vad du vill?
Glömma?
Nej.
Det finns delar av det här året som jag gärna skulle glömma.
Inte det om dig, förstås.
Men jag antar att om det är så det fungerar, så är det väl så.
Så på nåt sätt kanske det är...
Det där ska jag komma ihåg.
Ungar!
Okej.
Då åker vi.
Char? Vad är det?
Jag tänker på Roses erbjudande.
Menar du allvar?
Det var så vi hamnade i den här röran.
Du ger dig ut på dina korståg och jag på mina.
Jag trodde att vi var klara med det. Inga fler dåraktiga uppdrag.
Ja...
Men nästa dåraktiga uppdrag kanske vi måste utföra tillsammans.
Will.
Vad skulle du säga om att stanna kvar?
Jag behöver en penna.
Men framför allt...
- Tänker du hjälpa mig med fåren? - Jag befattar mig inte med får.
Du växte upp på en gård. Du vet hur man gör.
Lämna mig i fred, mr Hanlon!
Kära Ronnie. Om vi åker så glömmer vi, eller hur?
Nu blir det så att jag stannar, så jag kanske inte behöver det.
Och om jag skriver ofta nog till dig kanske du inte heller behöver det.
TACK FÖR ATT DU BESÖKTE DERRY I MAINE
KOM SNART TILLBAKA!
PAUL BUNYANS FÖDELSEORT
Hjälp mig! Hjälp mig, snälla! Hjälp mig!
Var är jag? Vargarna!
Var är jag? Vargarna. De tittar på mig.
De stirrar på mig. Låt dem inte titta på mig, snälla.
- Mrs Kersh, snälla... - Ignorera mig inte. Lyssna på mig!
De dödade min far. Jag vet att de dödade min far.
Jag såg näsduken. Snälla!
Snälla...
Min far...
...tyckte om att sjunga.
Tack, sir.
OKTOBER 1988
26 ÅR SENARE
Hjälp henne!
Kan nån hjälpa henne?
Nej!
Ja. Namn?
Elfrida Marsh. Den här gången är hon verkligen död.
Kära nån, var inte ledsen.
Du vet väl vad de säger om Derry?
Ingen som dör här dör på riktigt.
Översättning: Joakim Sandström