Negaidiet, ka Malzounu otrreiz izdosies apmuļķot,
kad viņš atgriežas bāzē.
Seko metiens, un laukumā...
APAKŠĒJĀ GAISA TELPA
Debestiņ!
Kas tur notiek?
Labdien, skolēni!
Šodien visas stundas ir atceltas.
Vecāko klašu audzēkņi var iet mājās, bet pārējie skolēni,
lūdzu, dodieties uz aktu zāli.
DERIJAS VIDUSSKOLA TRAPERU MĀJAS
Kam būtu visneglītākais mazulis?
Bruņurupucim Bērtam un Tedijam Urīnam.
Kā ar Liliju Beinbridžu un to Metiju?
Tik pretīgi!
Mani vecāki...
Kur ir visi skolotāji?
Nomierinieties, bērni! Mieru!
Šodien esam sagatavojuši īpašu programmu, lai jūs izklaidētu un iepriecinātu.
Lūdzu, ļaujiet iepazīstināt
ar neatkārtojamo dejojošo klaunu Penīvaizu.
Sveiki, bērneļi!
Kad es aizveru acis Un sapņoju par jums
Es redzu jūsu skaistās sejiņas Un arī nobaudu es tās
Bet vai, ak vai Kā man sariešas asaras
Ikreiz, kad mēs sakām
Ardievas
Meitenes!
Meitenes...
PAZUDIS
Velns!
Visi bērni no skolas!
Tas taču mūs māna, vai ne? Tas nevarēja paņemt viņus visus!
- Ir tikai viens veids, kā to uzzināt. - Ejam!
PENĪVAIZS
PAZUDUSI RONDA ČEMBERSA
PAZUDUSI PATRĪCIJA STENTONE
Kurš tas ir?
Es nezinu.
Viņi ir pazuduši.
Visi! Visi ir pazuduši.
- Ak Dievs! - Tas ir Danlīvijs!
Nē, nē, tas ir direktors Danlīvijs! Kāpēc?
Pagaidiet!
Kā tas varēja paņemt viņus visus? Kā?
Meitenes!
PAZUDIS VILJAMS HENLONS
Nē! Nē, nē!
Tas aizveda Vilu!
Aizveda? Uz kurieni?
Laikam uz turieni, kur ved asinis.
- Ko mēs iesāksim? - Mums jāseko asiņainajām pēdām.
Varam izmantot dunci, kas spēj mūs pasargāt.
Mums jāmēģina glābt draugu.
Es gribu nogalināt to sūda klaunu.
Ejam!
Brauc!
Beidz dīdīties!
- Es krītu! - Nekriti, kad braucām šurp.
Tādā ātrumā mēs viņus nekad nepanāksim.
Tev padomā ir kas labāks?
Velns!
Piena vīrs.
Ko jūs darāt?
Tu neproti braukt.
Tu arī ne. Vai proti?
Nē, bet tev ir tikai viena acs!
Viss labi. Tēvocim Maikam ir furgons.
- Viņš ļāva tev braukt? - Nē!
Bet es viņu vēroju.
Nu taču, dēls! Lūdzu, pacel!
Pacel to sasodīto telefonu!
Vil, pacel! Nu taču!
Velns!
Hallo?
Vil?
Kas runā?
Kas biedē vīru, kurš nejūt bailes?
- Tu! - Nē!
Nē, nē, nē!
Mēs!
Kur es esmu? Hallo?
- Kāds dzird? - Vil.
Vil, es esmu šeit, dēls! Esmu šeit!
- Hallo? Lūdzu! Es baidos. - Jā, baidies gan!
Vil, nebaidies! Klausies, esmu šeit!
Tev tikai jāpasaka, kur esi. Labi, dēls?
Saki...
Hallo?
Vil!
- Vil! - Villijs kāpj furgonā!
Lai viņš paliek svaigs.
- Lūdzu! - Tumša gaļa garšo divtik saldi.
Nepieskaries manam dēlam!
Neaiztiec manu dēlu, dzirdi?
Es tev izraušu sirdi!
Neaiztiec manu...
Hallo?
Vil?
Lieciet mani mierā!
Dik! Dik, ver vaļā!
Dik!
Dari to, Dik!
Dik! Ver vaļā! Es tevi dzirdu!
Pēdējoreiz brīdinu.
Pievienojies mums!
- Dik! - Dari to!
Es nāku iekšā!
Nē! Nē! Nevajag! Nevajag! Nevajag!
- Nevajag! - Kas, pie joda, notiek?
- Dik, ko tu dari? - Es vairs nevaru to izturēt.
- Uzklausi mani, brāli! - Viņi...
neaizvērsies.
Aizverieties!
Tu, aizveries!
Aizveries!
Mums tam nav laika, brāl!
- Man tevi vajag! - Atkāpies!
- Rāmāk, brāl! - Nē!
- Rāmāk! - Tu to izdarīji.
To izdarīji tu.
- Piedod! - Tu sačakarēji man prātu.
Piedod! Uzklausi mani!
Un tagad nav citas izejas, brāl.
- Tev mani jāuzklausa. - Nav citas izejas.
Dik, lūdzu! Lūdzu! Tas noķēra Vilu!
Tas aizveda manu puiku, un es nezinu, uz kurieni.
Es nezinu, kur viņš ir.
Es prasu...
Es tevi lūdzu!
Es tevi lūdzu, lai palīdzi atrast dēlu.
Un es zvēru pie dzīvības, ka darīšu visu, kas manos spēkos...
Es darīšu visu... Paskaties uz mani!
Es darīšu visu, kas manos spēkos, lai tev palīdzētu!
Es apsolu, ka pats nospiedīšu mēlīti.
Tikai...
Palīdzi atrast manu dēlu. Lūdzu!
Palīdzi atrast manu dēlu. Lūdzu.
DERIJA INDIĀŅU PURVS
Ģenerāli, saņēmu ziņas, ka majors Henlons ir pazudis.
- Izlauzās cauri sargpostenim. - Mums viņu vairs nevajag.
Viņš vairs nevar mūs apturēt.
Šķiet, ka mašīnā ar viņu bija vēl cits pilots. Halorans.
Nāc, Dik! Nāc!
- Auksti. - Es zinu. Nāc!
Ir pārāk auksti, Lī!
- Nāc! - Ir pārāk auksti.
Ko? Ko?
Tu teici, ka viņš šeit būs drošībā!
Tu teici, ka mēs šeit būsim drošībā.
- Tu teici... - Piedod.
- Tu man meloji, Līroj! Tu esi melis! - Es zinu. Es viņu atradīšu!
Es zinu. Piedod, bet, Šarlote, uzklausi mani. Es viņu atgūšu.
- Es tev atzvanīšu, Džon! - Zvēru pie Dieva, ka atgūšu Vilu.
- Mans mazulītis! - Es atgūšu Vilu.
Diks mums palīdzēs.
Kā viņš palīdzēs? Kā tu mums palīdzēsi?
Klausies! Uzklausi mani!
Viņš teica, ka visspēcīgākā saikne pasaulē ir saikne starp māti un dēlu.
Visspēcīgākā.
Ja tu varētu rast saikni ar viņu uz brīdi...
Tam nebūtu nozīmes.
Kā, lūdzu?
Pat ja viņš atradīs jūsu dēlu, jums nav izredžu pret šo radījumu.
Vai jūs to apzināties?
Un ko mums iesākt? Necīnīties par dēlu?
Protams, nē.
Bet, ja Halorana kungs mūsu labā varētu izdarīt to, ko darīja ģenerāļa uzdevumā,
varbūt pastāv iespēja apturēt šo radību un izglābt jūsu dēlu.
Kā?
Izmantojot viņa spējas, lai atrastu pēdējo artefaktu.
Dunci.
Kādu dunci?
Ja duncis ir veidots no tā paša akmens,
mēs to varam izmantot, lai aizvietotu pīlāru un noslēgtu sprostu?
Tieši tā. Un, cerams, izglābtu jūsu dēlu.
Ja Halorana kungs to atradīs, pirms tā radība sasniedz šo punktu.
Upes rietumu krastā ir liela priede.
Miris koks, kas tur stāvējis vēl pirms mūsu senču ierašanās.
Tas ir tālākais punkts,
kur dunča enerģija spēs savienoties ar citiem pīlāriem
- un atjaunot sprostu. - Pāri rietumu krastam.
Īsākais ceļš. Tā radība visdrīzāk šķērsos upi.
Kā dunča enerģiju savienosim ar pārējiem pīlāriem?
Zeme ir vadītājs.
Duncis jāaprok gluži tāpat kā pārējie pīlāri.
Tā ir mūsu vienīgā cerība.
Jūs esat bariņš muļķu.
Es tik tikko dzirdu savas domas.
Un sagaidāt, ka atradīšu jūsu duncīti?
Es varu palīdzēt apklusināt balsis jūsu galvā, Halorana kungs.
Bet jums būs man jāuzticas.
Kā?
Jums jābūt vienotam ar dunča enerģiju.
Tas ir no Maturina saknes.
Tas jūs savienos ar visu, kas ir šī ļaunā radījuma pasaulē,
bet ne viss tajā ir ļauns.
Tēja apklusinās visas tās balsis?
Kad prātā atveras vienas durvis, citām jāveras ciet.
- Cik ātri tā iedarbosies? - Ātri.
Atcerieties vienu.
Lai ko jūs darītu, neejiet...
Tev jābrauc ātrāk, Mārdža!
Tā ir sūda piena mašīna. Es braucu tik ātri, cik varu!
- Spied spēcīgāk! - Es cenšos.
- Mums tas jāpanāk vai... - Bedre!
Jums viss kārtībā?
Mārdža, kas pie joda?
Pie vainas nav mana acs, bet bedre!
Kas noticis?
Apžēliņ, Lil, tev uz sejas ir asinis. Viss kārtībā?
Duncis! Kur tas ir?
Mums tas jāatrod! Obligāti!
Atradīsim. Tam jābūt šeit!
Te tas ir!
Nē! Nē, neaiztiec!
Pati paņemšu.
- Kāpēc tu viņai uzklupi kā... - Aizveries, Ronij!
Pietiek!
Meitenes, mums nav laika! Mums jāturpina ceļš.
Nepazaudējiet to, Halorana kungs!
Duncis!
Es to redzu.
Kur? Kur, Dik?
Vila draudzenes.
- Ronija? - Meitenes.
Tas ir pie viņām.
- Ronija? Mana mazā Ronija? - Viņas par to strīdas.
Viņas dodas pakaļ...
Viņas dodas pakaļ Vilam.
Viņš palīdzēs viņu atrast, bet jāiet nekavējoties!
Braucam!
Es slikti redzu.
Esi drošs, ka braucam pareizajā virzienā?
Tuvojamies.
Es nesaprotu.
Ja duncim piemīt spēks,
kāpēc mana meita ar draudzenēm nav drošībā?
Duncis ir atlūza no komētas, kurā tā radība ieradās.
Komēta nokrita vietā, kur uzbūvēja Neibolta māju.
Tāpat kā visi pazudušie priekšmeti, arī tas vēlas nonākt mājās.
Jo tālāk duncis ir no sākotnējās vietas,
jo lielāku kaitējumu tas nodara prātam.
Tas padara tevi traku.
Duncis pretosies.
Tas cīnīsies pretī ar neiedomājamu spēku.
Ar to lietu kaut kas nav labi.
Kāpēc jūs uz mani tā skatāties?
- Mēs nekā neskatāmies uz tevi... - Skatāties gan!
Jūs uz mani skatāties tā, it kā es būtu traka.
Lilij, iedod mums dunci. Vismaz uz īsu brīdi.
Jūs nekad neesat man ticējušas.
Jūs mani izmantojāt!
Tu mani izmantoji, lai izglābtu savu stulbo tēti!
Un tu mani izmantoji, jo zaudēji stulbās draudzenes!
Nē!
Man jāatgriežas!
Mēs visas iesim bojā. Vai nesaprotat?
- Ronijai bija taisnība! - Nē, nebija!
- Lūdzu! - Izbeidz!
Tā lieta liek tev domāt visas šīs nejēdzības.
Es paraušu jūs līdzi!
- Pazudināšu jūs! - Nē, tā nav!
Lilij! Tā neesi tu!
Klausies! Tu esi tā sasodītā glābšanas laiva!
Ronij, Mārdža, man...
Piedodiet man.
Neatvainojies. Tā nebiji tu pati.
Ejot nemitīgi mainīsimies ar šo lietu savā starpā.
Kas, pie joda?
Meitenes?
Skatieties!
Domājat, ka Vils ir tur?
Uzzināsim!
- Jēziņ! - Kas noticis?
Bērni iet pa ledu.
Ledu?
Bērni?
Ak Dievs! Tas jau ir uz upes.
Mēs nepagūsim.
Netiksim laikus pie bērniem. Un tas paspēs paiet garām mirušajam kokam.
Es to redzu! Varu to saskatīt.
Klauns.
- Varam to aizkavēt. - Kā tieši?
Diks reiz iekļuva tās radības prātā.
Helikopterā.
Dik! Dik!
Vari to izdarīt vēlreiz? Vari pamēģināt?
Dik!
Tur viņš ir! Vil!
Vil!
- Vil! - Vil!
Lūdzu, Vil!
- Vil! - Vil!
Mēģiniet dabūt viņu lejā.
Skat, kas nolēmis pievienoties cirkam!
Muļķe.
Atkritēja.
Neveiksminiece.
Bet kura ir kura?
Tam nav nozīmes.
Šeit ir vieta jums visām!
Kur viņš ir?
- Palieciet tuvumā! - Kur viņa pazuda?
Vienmēr esmu prātojis, kā tu garšotu, Mārgareta Tozjē.
Tozjē?
Bet vēl ne.
Tu vēl neesi Tozjē.
Vispirms nāk mīlestība, tad laulības,
tad nāk Ričijs bērnu ratiņos.
Ja vien...
Ja vien viņš nemirs reizē ar tevi.
Es nezinu, par ko tu runā!
PAZUDIS RIČIJS TOZJĒ
Tavs dēls.
Neatpazīsti savu mazo zēnu?
Tevis pasaulē laistā smirdīgā sēkla
un viņa netīrie drauģeli nes man nāvi.
Vai arī pārdzimšanu?
Esmu apjucis.
Rīt? Vakar?
Mazajam Penīvaizam tas ir viens un tas pats.
Bet ne vienmēr ir viegli.
Nemitīgi būt ieslēgtam vienuviet.
Viņi nevar mani iesprostot. Ne jau viņi!
Un tu arī ne.
Pīp-pīp, Mārdžij!
Mārdža!
- Kas notika? - Es nezinu.
Vil!
Tu esi dzīvs!
Kas notika?
Tev viss kārtībā?
- Vil! Dēls! - Tēt? Tēt!
- Ronij! - Dēls, tev viss kārtībā?
- Tēti! - Viss labi?
- Tev viss labi? - Jā!
Viss kārtībā. Ej pie mammas! Labi? Ej! Ej!
Tas klauns gandrīz apēda Mārdžu.
Nomierinies, labi? Ejam uz mašīnu. Nāc!
- Kur ir duncis? - Šeit!
Aiziet! Aiziet! Uz ziemeļu krastu. Aiziet! Celieties!
- Uz ziemeļu krastu! - Mazais!
Koks ir tajā pusē, ja?
Rietumu krastā.
Rouza teica, ka duncis pretosies.
Iesim kopā.
- Nē! - Tēt!
- Vil!
Atgriezies!
Ronij! Ronij! Ronij!
Nekusties! Tenjel, paskaties uz mani!
Nekusties! Elpo! Elpo!
Tenjel! Tenjel?
Tenjel? Nolādēts!
Tēt! Tēt!
Man viss labi. Viss labi. Klausies!
- Paņem dunci. Ņem! - Ko?
Paņem to un slēpies miglā. Izmanto to kā aizsegu.
Paņem dunci. Aiznes līdz kokam un ieroc dziļi zem tā.
Notveriet majoru Henlonu.
Un neļaujiet Haloranam aizbēgt.
Tad tā radība iemigs, un šis viss beigsies.
- Saprati? - Es nevaru.
- Vari gan! - Nē!
Kāpēc nevari?
Man ir bail.
Es neesmu tu.
Klausies, tev arī nav jābūt. Saproti?
Nevajag, lai tu būtu kā es. Es nemaz to negribu.
Vienkārši esi tu pats. Dzirdi mani?
Es tevi mīlu, dēls.
Es mīlu tevi.
Ej, dēls! Ej, ej, ej!
Nāciet! Ejam!
Atrodiet Haloranu!
Bob?
Bob!
Bob?
Bob!
Draugs, tev viss labi?
Tēti! Tēti! Tev viss ir kārtībā!
Kur es esmu? Kas šeit notiek?
Tev jāsāk mazāk dzert, Robert!
Mēs tevi atradām grāvī. Izskatās, ka būsi tur iekritis.
Es neesmu Bobs Grejs.
Kas tad vēl tu vari būt? Trusītis Pīters?
- Neuzdrošinies ar mani tā runāt! - Tēti!
Esmu dievs! Pasaules aprijējs.
Laikam sasiti galvu spēcīgāk, nekā domāji, Bob.
Nē, nē, nē!
Viņi mūs redzēja?
- Es nezinu, bet kur mēs esam? - Es neko neredzu!
Viņiem bija jābūt labajiem! Kāpēc viņi nogalināja to vīru?
Meitenes, viss labi. Tikai saglabājiet mieru.
Kokam jāpieiet no otras puses, lai mūs nepamanītu.
Gribu zināt, ko tu šeit dari.
Bērni! Uz kurieni viņi aizgāja?
Atbildi, major!
Ja nerunāsi ar mani, nonāksi moku pasaulē, dēls!
Te tas ir! Tas koks!
Ejam!
- Es to nevaru izdarīt. - Ko?
Par ko tu runā?
Tas man neļauj.
To dara duncis!
- Nē! Nē, Vil! Apstājies! - Tas grib doties mājās.
- Man tas jāaiznes mājās. - Neklausies tajā!
- Tev tas jāatlaiž! - Lūdzu, dod to mums!
- Atdod to mums! - Ļauj tev palīdzēt, Vil!
- Mēs varam to izbeigt. - Varam to izbeigt kopā!
Palīdziet man apgriezties!
Visus šo gadus...
es prātoju - tu esi īsts vai tikai maza zēna murgs.
Paskat tik!
Tu esi abi.
Es nezinu, vai tu mani tur dzirdi,
bet, lai ko Halorans tev nodarīja, mēs ar to tiksim galā.
Viltīgais, viltīgais Dikijs!
Kas ir Dikijs, Bob?
Es neesmu...
Bobs!
- Viltīgais, viltīgais Dikijs! - Ei, ei!
Nē!
Uz ceļiem!
Es centos.
Centos.
Viss kārtībā.
Tu esi brīvs.
Tu vari iet.
Es tevi pazīstu.
Es nekad neaizmirstu smaržu.
Apstājies!
Ko tu dari?
- Nu tu to redzi? - Netuvojies!
Netuvojies! Vai es tevi pārmācīšu!
Apraugiet ģenerāli!
Pulkvedi, jums tā radība jāaptur!
Ja tas tiks garām kokam, mums visiem beigas.
Uzklausiet mani! Lūdzu!
Šis vīrs ir nodevējs. Neklausieties viņā, vīri!
Nomet!
Nebaidieties! Turpiniet iet!
Sveiki! Jā, jūs!
Radušās nelielas grūtības?
Turpiniet vien to vilkt, un tas var uzsprāgt.
Visu gaišu, neveiksminieki!
Lī!
Līroj!
Ej, Ronij! Ronij, tu to vari!
Ko tu redzi?
Sasodītu brīnumu!
- Vil! - Turpiniet! Izdodas!
Ronij! Ronij!
Nolādēts!
Velns! Velns!
Dzīvīgs pūlis.
Es domāju, ka biju... Vils!
- Kur ir Vils? - Viņam viss labi.
Viņam viss labi? Nolādēts!
Velns! Viņam viss labi.
Tas ir pazudis.
Pašās beigās
man tikai tā šķita,
vai arī jūs kaut ko sajutāt?
Tādu kā vēl vienu roku pāri.
Ričs.
Es arī viņu jutu.
Mums izdevās!
Ronija! Maziņā!
- Ronija! - Tēt!
- Vil! - Mammu!
Vil!
Nāc, mīļais!
Labdien!
Es Riču pazinu aptuveni mēnesi.
Es zinu, ko domājat.
Kā mēneša laikā var iepazīt cilvēku?
Ja nebijāt labi draugi, kāpēc vispār runā viņa bērēs?
Varbūt nemaz nav labu vai sliktu draugu.
Varbūt ir tikai draugi.
Cilvēki, kuri ir mums līdzās, kad esam sāpināti,
un kuri palīdz nejusties tik vientuļiem.
Varbūt tādi draugi ir tie,
kuru dēļ vienmēr vērts baidīties,
cerēt un dzīvot.
Un varbūt
viņu dēļ vērts mirt.
Ja tas ir lemts.
Arī to man iemācīja Ričs.
Ne slikti draugi, ne labi draugi,
vien cilvēki, ar kuriem gribas būt kopā.
Vajag būt kopā.
Ar cilvēkiem, kuri uzbūvē savas mājas tavā sirdī.
Paldies par šiem labajiem vārdiem!
Paldies visiem, kuri ieradās pavadīt Rikardo Santosu pēdējā ceļā!
Lai Dievs jūs svētī! Ejiet ar mieru!
Roka, ko jūtat uz pleciem...
Jūsu puika ir tepat.
Viņš vienmēr būs līdzās.
Kas jūs esat, kungs?
Es vēl cenšos to saprast.
Sveiks, tēti!
Es zinu, ka neesmu šurp nākusi.
Es nezināju, ko lai saka.
Nu es jūtos labāk.
BEINBRIDŽS
Tik daudz kas ir noticis.
Bet labās ziņas ir tādas,
ka es atradu dažus jaunus draugus.
No augšas pilsēta izskatās tik rāma.
Rodas sajūta...
It kā nekas nebūtu noticis.
Jā.
Lil.
Tas ar mani runāja.
Klauns.
Kad mēs bijām divatā miglā.
Kā to saprast?
Viņš teica, ka man būs dēls.
Un ka viņš ar draugiem...
Ka nākotnē viņi nogalināšot viņu.
Ko?
Tāpēc viņš gribēja nogalināt mani.
Viņš teica, ka viņam pagātne, tagadne un nākotne ir vienādas
un ka viņa nāve bija pārdzimšana.
Gan jau viņš to teica, lai tevi nobiedētu.
Bet, ja nu tā nebija?
Ja nu viņš redz laiku citādi?
Ja nu viņš var atgriezties laikā?
Domā - pagātnē?
Zinu, ka skanēs traki,
bet - ja viņš atgriezīsies un nogalinās kādu,
pirms vēl bijām dzimušas?
Piemēram, mūsu vecākus?
Tad...
Tā būs kāda cita cīņa.
Laikam.
Vil, es skatos pulkstenī!
Tu teici - piecas minūtes.
Nāku, mammu!
Paldies, mīļā!
Major!
Es iegriezos atvadīties.
Kā jūties?
Viss sāp.
Bet, lai kas tā bija par sakni,
tā lieliski apklusināja miroņu balsis.
Cerams, uz visiem laikiem.
- Dodies prom šovakar? - Jā.
Ar autobusu uz Bostonu. No rīta ar lidmašīnu uz Londonu.
Man tur ir draugs, kuram pieder viesnīca.
Grib, lai iemēģinu pavāra prasmes restorānā.
Skaidrs. Tīri smalki.
Klausies, ja tev tur atgadās kas nelāgs,
zini, kam vari zvanīt.
Esmu tev parādā.
Domāju, ka tikšu galā.
Cik gan nepatikšanu var būt viesnīcā?
Tikai nepazūdi, labi?
Gribēšu zināt, kā iet Vilam un Šarlotei.
Domāju, ka tev vienalga.
Nav. Nevienam nesaki.
Natālijas Vudas kundzi būtu jāliek aizmugurē pie Groganas jaunkundzes.
Garš brauciens.
Būs labi.
Pēdējais? Labi.
Labi.
Jūs zināt, ko meklēt, kad nonāksiet Sentstīvenā.
Rouzas draugi par visu parūpēsies.
Paldies!
- Par visu. - Protams. Protams!
- Te būs. - Paldies.
Tik godājama atvaļināšanās?
Es turu muti ciet, un viņi ļauj man iet.
Jā.
Armija bijusi visa mana dzīve, bet pēc notikušā ar mani un manu ģimeni...
Es vairs tai neticu.
Tu šķieti atbilstošs cilvēks, kas varētu viņus uzmanīt.
- Kā to saprast? - Jūs ar Šarloti.
Gribu, lai jūs abi pievienojaties mums.
Lai pārliecināties, ka jūsu vecie draugi vai jebkurš cits
nekad necenstos atvērt šo sprostu.
Nāks citi.
Tās nav stāsta beigas.
Es nolēmu pārdot fermu, māju. Tas...
Bez Tenjela nespēju šeit atrasties, vai saprotat?
Zinu, ka tas ir par daudz prasīts,
bet jūs abi šeit varētu izdarīt daudz laba.
Turklāt tā radība pamodīsies tikai pēc 27 gadiem.
Paklau, Rouza,
mēs jūtamies pagodināti, bet, manuprāt, mums ar ģimeni
Derijas pietiks.
Vai ne?
Jā.
Es saprotu.
Tiešām.
Varēju apzvērēt, ka to smirdīgo petardi meti tu,
- jo tā tik drausmīgi smakoja. - Teicu, ka tie ir zvaigžņu putekļi.
Zini, ko saka par Deriju?
Līdz aizbrauc, to aizmirsti.
Tas taču ir labi, vai ne?
Vai to tu vēlies?
Aizmirst?
Nē.
Kaut gan ir lietas, kuras es labprāt aizmirstu.
Skaidrs, ka ne tevi.
Bet laikam tā tas notiek.
Varbūt kaut kādā veidā...
To gan es atcerēšos.
Bērni!
Labi.
Braucam!
Šarlote, kas noticis?
Es tikai... Es domāju par Rouzas piedāvājumu.
Tu nopietni?
Šķita, ka šādi iekūlāmies visā notikušajā.
Kad tu dodies savos "krusta karos", bet es savējos.
Domāju, ka pielikām tam punktu. Vairs nekādu muļķīgu misiju.
Jā.
Bet varbūt nākamajai muļķīgajai misijai jābūt kopīgai.
Vil.
Ko teiksi, ja mēs šeit uzkavēsimies?
Man vajag pildspalvu.
Vissvarīgākais...
- Palīdzēsi ar aitām? - Es ar aitām nenodarbojos.
Es tās neaiztikšu.
Tu uzaugi fermā. Tu zini, kas darāms.
- Varbūt vienosimies. - Liec mani mierā!
Dārgā Ronija! Mēs dodamies prom un aizmirstam, vai ne?
Izrādās, es palieku. Varbūt nekas nebūs jāaizmirst.
Un varbūt es rakstīšu tev tik bieži, ka neaizmirsīsi arī tu.
PALDIES, KA APCIEMOJĀT DERIJU, MEINU!
UZ DRĪZU TIKŠANOS!
POLA BANJANA DZIMŠANAS VIETA
Palīdziet man! Lūdzu, palīdziet! Palīdziet!
Kur es esmu? Vilki!
Kur es esmu? Vilki! Tie uz mani skatās.
Tie mani vēro. Lūdzu, neļaujiet tiem uz mani skatīties!
- Keršas kundze, lūdzu! - Lūdzu! Neignorējiet mani!
Uzklausiet mani!
Viņi nogalināja manu tēvu! Zinu, ka tie bija viņi!
Es redzēju mutautu! Lūdzu!
Lūdzu!
Manam tēvam...
patika dziedāt.
Paldies, kungs!
1988. GADA OKTOBRIS
PĒC 26 GADIEM
Palīdziet viņai!
Kāds, palīdziet viņai!
Nē!
Jā. Vārds?
Elfrīda Mārša. Šoreiz viņa tiešām ir mirusi.
Dārgā, neskumsti!
Tu zini, ko saka par Deriju?
Neviens, kas šeit nomirst, patiesībā nenomirst.
Tulkojusi Zane Lunte
Subtitrus tulkoja: Zane Lunte