DŽŪNIPERHILA PSIHIATRISKĀ SLIMNĪCA
1935. GADS
Es negribu iet!
Tur, lejā nav, no kā baidīties.
Nāc.
Laba meitene.
Kā tevi sauc, dārgā?
Meibela.
Tātad, Meibela...
Klauns lika tikties šeit?
Tu vari man pateikt.
Viss labi. Mīļā, viss labi. Tas ir tikai balons.
Izvairieties un patverieties, bērneļi!
Tu neapjēdz, ka es varēju tevi tur nogalināt.
Tā vietā labāko draugu nācās zārkā sūtīt mājās.
Jo tu mani neklausīji.
Beidz, tēt! Nav godīgi. Tu zini, kas nogalināja tēvoci Poliju.
Zinu vien to, ka man ir dēls bez veselā saprāta.
- Pietiks, Līroj! - Šarlote, piedod!
Bet šoreiz nejaucies. Tevis tur nebija.
Tā būtne spēja mainīt formu.
Tas spēja ielūkoties manā prātā.
- Kā tas iespējams, Lī? - Es nezinu.
Bet es zinu, ka tās nebija prāta spēles.
Tas bija pa īstam.
- Tas nogalināja apmācītus kareivjus. - Es zinu, ko tas spēj.
- Tas mūs vajā un neapstāsies. - Šeit tas nevar tev tikt klāt.
Ārpus Derijas.
Tagad tu neatstāsi savu istabu bez manas atļaujas.
Vai saprati?
Nē!
Mīļais, klausi tēti!
Nē! Tu man vienmēr esi teicis, ka vīrietis nedrīkst slēpties no grūtībām.
Dzīvei nozīmi piešķir draugi un risks, ko uzņemies.
Man tagad ir draugi, tēt! Un viņiem mani vajag.
Es viņus atbalstīšu. Gluži kā to darītu tu.
Tu neesi es!
Jā! Es zinu! Zinu, ka neesmu tu. Jo es nekad neļautu draugiem nomirt.
Līroj!
- Piedod, dēls! - Tas ir ticis klāt arī tev.
- Tas ir ielīdis tavā prātā. - Nē!
- Nāc, dēls! - Neaiztiec mani!
DERIJAS GAISA SPĒKU BĀZE
PAZUDIS
PAZUDUSI LINA DŽOUNSA
PAZUDIS TEODORS JURISS
TIEK MEKLĒTS HENRIJS GROGANS
Kas tas ir?
Tas bija zem ūdens, kad klauns mani vajāja.
Tas sāka mirdzēt, un gandrīz šķita, ka viņam...
Ka viņam ir bail.
Bail?
Tiešām?
Jā!
Tad viņš atkāpās un vienkārši...
Pazuda.
Drīkst apskatīt?
Es pati paturēšu.
Labi.
- Atgādina hieroglifus. - Domāju, ka ēģiptiešu.
Visas senās civilizācijas izmantoja hieroglifus.
Tas ir grieķu vārds.
Tieši tā!
Lai kas tas arī būtu, ja tā radība nobijās,
varbūt varam to izmantot.
Mēs tur atgriezīsimies.
Visi kopā.
Un to nogalināsim.
Tu tiešām sagaidi, ka mēs tevi klausīsim?
Sāksim ar to, ka tieši tu mūs turp aizvilki.
Mēs gandrīz nomirām.
Un tagad gribi, lai atgriežamies?
Tu esi traka.
Kā tu mani tikko nosauci?
- Lilija, dod to... - Neaiztiec!
Tavuprāt, es to gribēju?
Ja varētu atgriezties pagātnē, es nekad nebūtu pie tevis gājusi.
Tu biji kabīnē. Tu neredzēji!
Es biju vienīgā, kura izkļuva no tā kinoteātra.
Kad atgriezās Metijs un pateica, ka Fils vēl var būt dzīvs...
Ko man vajadzēja darīt?
Ja tu nebūtu pie manis atnākusi, viņi visdrīzāk būtu dzīvi.
Un policija nemedītu manu tēti kā tādu dzīvnieku.
Es tikai gribēju tev palīdzēt.
Redzu, cik labuma tas nesis!
- Kaut nebūtu vispār centusies! - Draugi...
Vēlos, kaut nebūtu tevi satikusi, Lilija Beinbridža!
Vai nesaprotat?
Tieši to tas vēlas. Lai mēs sastrīdamies.
Viņiem nebija tevi jāizlaiž no Džūniperhilas!
Aiziešu, apraudzīšu viņu, vai viss labi.
- Viņa nebija to tā domājusi. - Nevajag!
Vienkārši... Lieciet mani mierā!
Haloran?
- Kur tu biji? - Nedrīkstu teikt.
Sapratu. Tīri labi te iekārtojāmies.
Rītvakar rīkojam pasākumu.
Atvedīsim dāmas, būs mūzika.
- Iesvētīsim šo vietu. - Jā, labi pavadīsim laiku.
Velns!
Vajag šo?
Vairāk, nekā vari iedomāties.
Viss labi?
Jā!
Sasodītais ledusskapi tek. Būs jānomaina.
Grīda pūst.
Es paņemšu pudeli un iešu nedaudz atpūsties.
Nesanāks.
Mums jāaprunājas.
- Stāstiet! - Tu viņai tici?
Liekas, ka viņa nerimsies, līdz kāds no mums nenomirs.
Mēs par mata tiesu izglābāmies, un nu viņa atkal grib mūs vest turp?
Viņa zaudējusi sajēgu.
Tu taču man piekrīti, vai ne?
Jā! Noteikti.
Domā, es pāršāvu pār strīpu?
Tu...
Varbūt tā arī ir, bet...
Esmu nogurusi.
Nogurusi baidīties.
Es zinu.
Es arī.
Viljam Dibuā Henlon!
Ātri uz mašīnu, nepaklausīgais puika!
Dibuā?
- Tu arī, jaunā dāma! - Es? Kāpēc?
Domājat, ka esat pieauguši?
Velns! Jūs... Tas ir tas, ko domāju?
Viņi visā pilsētā salīmējuši plakātus ar viņa seju!
Par viņu piesolīta atlīdzība.
- Nē, nē, nē! Nē! - Lūdzu, es... Lūdzu!
Henlonas kundze lūdza viņu noslēpt. Kas cits man atlika?
Domāju, ka tu šurp aicini pamatīgas nepatikšanas.
Viņai esot plāns, kā dabūt viņu prom. Vajag tikai pāris dienas.
Ko tu no manis sagaidi? Ka ziņošu policijai?
Klau, es būšu nemanāms. Neredzēsiet mani.
Es apsolu. Es neatstāšu šo istabu. Lūdzu!
Lūdzu!
Man šos mēslus nevajag.
- Kur viņš ir? Tēti? - Ronija?
- Tēti! - Ronija!
- Ronija! Ak Dievs! Ak Dievs! - Tēti!
Maziņā!
Man tevis pietrūka! Ļauj uz tevi paskatīties!
- Tev viss kārtībā? Kā tev klājas? - Man tevis trūka.
- Man tik ļoti tevis trūka. - Man arī!
- Mēs visur tevi meklējām. - Viss labi, maziņā!
Neviens nezina par šo vietu. Vien daži melnādainie piloti no bāzes.
Piedod! Piedod, ka tevi atstāju!
Pagaidi. Paldies, ka to dari!
Mani neiejauciet.
Piedod.
Kā viņi tevi atrada?
Tuvs draugs ieradās pie Henlonas kundzes.
- Kurš? - Tas ir garš stāsts, mazā.
Svarīgi, ka mēs esam kopā un mēs paliksim kopā.
Vairs neviens mūs nešķirs.
- Jā! - Vairs nekad, labi?
Lai tikai pamēģina. Viss labi.
Man tevis pietrūka.
Gribi aprunāties par to, kas notika no rīta?
Esmu pie tevis. Tu esi drošībā.
Mana maziņā!
Viss būs labi.
Tu esi drošībā. Drošībā, labi?
Viss labi. Viss labi.
Viss labi, maziņā!
Čau!
Tu mani nobiedēji!
Piedod! Es nedomāju, ka šeit kāds būs.
- Ko tu šeit dari? - Nav sanācis aizlidināt līdz Meinstrītai.
- Gribi pamēģināt? - Man jānomaina pārsējs.
- Grūti noņemt līmlenti. - Palīdzēt?
Pāris gadus biju skautos.
Zinu labu metodi, kā noņemt plāksteri, lai nesāp.
Tas ir ļoti pretīgi.
Ko tu dari?
Kas? Ja to nedaudz samitrina, ātri atlīp.
Ne jau ar tavām siekalām!
Nekas traks. Siekalām piemīt antiseptiskas īpašības.
- Nedomāju, ka tā ir. - Kas to lai zina?
Zinātne nemitīgi mainās. Vismaz tā teiktu Vils.
Tev būtu jādzird, ko viņš stāsta.
Redzi? Viss...
sanāca.
Drausmīgi, vai ne?
Nē! Tas ir foršākais, ko jebkad esmu redzējis.
Tālāk es pati. Paldies!
Iepriekš gāja traki, vai ne?
Lilija un Ronija pamatīgi saķērās.
Jā.
Jā. Man...
Man ir slikta nojauta, ka...
Ka tā radība neliks mūs mierā.
Ja mums jāstājas tam pretī vienatnē, tad...
Es zinu.
Ja nu Lilijai taisnība?
Par to lietu, ko viņa atrada.
Ja nu tas ir vienīgais veids, kā to apturēt?
Vai mums nav lielāku izredžu, ja esam visi kopā?
Ne jau mani vajag pārliecināt.
Un Ronija šķiet ietiepīga.
Es palīdzēšu.
Visu vai neko!
Velns!
Haloran, tu neguli?
Haloran, viņi teica, ka joprojām esi tur. Ver vaļā!
Haloran? Tu tur esi?
Major!
Kur tu biji?
Gribat iedzert?
Iedzert. Iedzert. Iedzert.
Jaunas pavēles no Šova.
Viņam nerūp mirušie kareivji. Viņš meklē to pīlārus.
Varu saprast. Bet Šova vietā es to visu apturētu, pirms viņš...
Es vēlāk paskatīšos.
Dik, kas tur, lejā, notika?
Šķiet, ka mēs to nokaitinājām.
Biju domājis - ar tevi.
Tu tajos tuneļos biji stundām ilgi. Kas notika?
Spējas ieguvu,
kad biju mazs.
Tās ļauj redzēt vīzijas.
Labi.
Ko tieši tu redzi?
Miroņus.
Vecmammai bija līdzīgas spējas.
Ne tikpat spēcīgas, bet bija, tāpēc...
Viņa saprata, ka es neguļu un kāpēc. Tad viņa iemācīja vienu viltību.
Pastāstīja...
Teica: "Dik, iedomājies lielu, vecu kasti.
Iztēlojies, kā visas tās lietas,
ko negribi redzēt, tu ieliec kastē.
Tad to aizver."
Es tā arī darīju.
Es paņēmu visus redzētos miroņus, iemetu tos kastē, savā prātā,
un cieši noslēdzu vāku.
Man bija deviņi.
Kopš tā laika neesmu viņus redzējis.
Līdz vakardienai.
Kad tā nolādētā radība...
Tā iekļuva manā galvā un atrāva vāku,
un smējās, kad tas viss izlauzās ārā.
Un kur viņi ir tagad?
Tu tos redzi?
Vecmamma mēdza stāstīt,
ka miroņi vienmēr dodas turp, kur nomiruši.
Šķiet, ka viens vai divi no viņiem Radītāju sastapuši tieši šeit.
Viņi ar tevi runā?
Nē, nē, nē!
Kamēr es nepievēršu uzmanību, viņi mani nepamana.
Bet, ja es atveru muti...
Balsis nekad nerimst.
Un viņi zina to, ko mēs nezinām. Kas dzīvām būtnēm nav jāzina.
Piemēram, ko?
Piemēram, kā atrast meklēto?
Vai dzirdēji kaut vārdu no manis teiktā?
Klau...
Es tikko apglabāju savu pārinieku.
Skaidrs? Labāko draugu. Un gandrīz nogalināju dēlu.
Visu cieņu, bet spēlē esam mēs abi.
Es zinu, ka daudz lūdzu, bet galu galā
tu esi Savienoto Valstu Armijas pirmās klases pilots.
Kad situācija ir sūdīga, mums jāstrādā.
Ja tas palīdzēs izpildīt uzdevumu, tad izdari to šo vienu reizi.
Un tad tu vari...
Tu vari...
Noslēpt to visu. Gluži kā agrāk.
Labi. Kas notiks, ja nu nevarēšu to visu noslēpt?
Tu to nezini. Tu nezini, vai ne?
Vai arī tev nospļauties.
Runa ir par to, ko gribi tu.
- Runa ir par to, kas ir pareizi. - Beidz muldēt!
Zini, Šovs tevi jau sauc.
Jānospodrina viņa apavi. Sūda pakaļas laizītājs!
Nerunā ar mani tā! Esmu tavs virsnieks.
Man pie kājas!
Pazūdi!
Nu padomā - tu gribi pildīt savu pienākumu
vai tikt aizvests rokudzelžos.
Atpūties!
Šarlote?
Kas notiek?
Kur ir Vils?
Laikam ar draugiem,
kas praktiski ir vienīgie cilvēki, kam viņš var uzticēties.
Un zini, ko? Es viņu nevainoju.
- Labi, uzgaidi brīdi... - Nē, tu uzgaidi brīdi!
Tu iesit mūsu zēnam.
Es zinu.
Un man ir ļoti žēl, bet tu zini, ka tas nebiju es.
Tas nebiju es. Mana galva...
Tā sagāja čupā pēc notikušā kanalizācijā.
Tā... Pēc tā, kas notika ar Poliju.
Piedod!
Piedod, Šarlote!
Es tikai... cenšos nosargāt šo nolādēto valsti.
- "Šo valsti". - Kas?
Tu ieliki mūs krātiņā ar to nolādēto briesmoni!
Es nezināju.
Es to nezināju.
- Tu daudz ko nezini. - Pagaidi, pagaidi!
Ko tas vēl nozīmē?
Henks Grogans uzturas "Black Spot".
- Kā viņš tur nokļuva? - Es viņu turp aizvedu.
Tu...
Kliedz, brēc, piecērt kāju! Dari visu, kas jādara.
Tas neko nemainīs.
Rīt no rīta es viņu izvedīšu no pilsētas. Drošībā.
Un tad mēs ar Vilu atgriezīsimies Šrīvportā. Ar vai bez tevis.
Man jāpabeidz uzdevums. Es nevaru tā vienkārši aiziet.
Tad laikam pievienosies mums, kad atradīsi laiku, lai visu labotu.
- Tieši to es cenšos darīt. - Runa nav par mani.
Bet tavu dēlu.
Tu pierunāji visus nākt ciemos pie manis.
Jo tu esi tik laba draudzene!
Bet tik slikta meita!
Atveriet grāmatu 61. lappusē.
Tātad Sallijas ābolu skaits ir 2X.
Kurš tev tagad palīdzēs, trakā?
Tu mirsi, ja mēģināsi!
Netuvojies!
Lilija Beinbridža!
Tūlīt pat apsēdies vietā!
Uz kurieni tu ej, jaunā dāma?
- Viņas tētis? Nopietni? - Tāpēc viņas šeit nav.
Vils teica, ka mamma aizveda viņus turp, un Ronija tur palika.
Viņš solīja vēlāk aizvest arī mūs. Bet nedrīkstam nevienam teikt.
- Kā šķiet, izdosies mainīt viņas domas? - Nezinu. Jāmēģina.
Es vakar nevarēju iemigt.
Kad iztīrīju zobus, es dzirdēju
- balsis caurulēs. - Balsis caurulēs.
- Tu arī? - Es pat negāju uz tualeti čurāt.
Tu visu noturēji sevī?
Tu joko? Es nevarētu, pat ja censtos. Es pačurāju...
Aizmirsti! Nav svarīgi.
Beidz. Lūdzu!
Tu esi vienīgais, kuram esmu parādījusi savu aci.
Labi.
Pie gultas noliku burku un no rīta to izlēju.
Viduslaikos to sauca par nakts podu.
Tādos čurāja visi. Pat bruņinieki.
Bruņinieki? Forši!
Vēl viņi cīnījās divkaujās un glāba šķīstās jaunavas.
Es tev kaut ko atnesu.
Te tas ir.
Atradu bēniņos.
Visdrīzāk piederēja pirātam, ko mani senči pazina Kubā.
Nospriedu, ka tev varētu patikt.
Satriecoši!
Vienmēr esmu gribējusi būt pirāts.
Paskaties uz mums! Pirāts un bruņinieks.
Jau zinām, kas būsim nākamajā Helovīnā.
Tas ir randiņš.
- Nē, es zinu... - Negribēju tā teikt.
- Nedomāju, ka gribēji. - Piedod.
Čau, Mārdžij!
Ja tevi nepazītu, domātu, ka no mums izvairies.
Čau, Petij!
Visi joprojām runā, kā izglābies no nāves žokļiem.
Vismaz ķertā Lilija neizdūra tev abas acis.
Nekas tāds nenotika.
Varbūt pastāstīsi visu pusdienu pārtraukumā?
Pie mūsu galda.
Ja vien negribi palikt šeit ar Rikiju Rikardo un citiem atkritējiem.
Petij?
Mārgrita?
Es esmu atkritēja!
Izbeidz!
Ronda? Ak Dievs, Ronda! Elpo! Ak Dievs!
Cik vēl tālu?
Manuprāt, drīz būsim klāt.
Vil, pagaidi!
Atbraucām.
Nu jāpārliecina Ronija, ka jāturas kopā, lai to radību uzveiktu.
Ašais jautājums - ko tad, ja viņa atsakās?
- Lūdzies, kaut neatteiktu. - Pat nezinu.
Pēdējoreiz, kad lūdzos, mans tēvocis mūs gandrīz nogalināja.
Labi, tad iztiksim bez lūgšanām.
Ak Kungs!
Kas šī par vietu?
Tāds kā klubs dažiem gaisa spēku bāzes pilotiem.
Gandrīz kā mūsu tornis. Tikai pieaugušajiem.
Kas tur ir?
Vils.
Rič, nāc!
Sveiki?
Keršas kundze?
FOTOGRĀFIJAS
DERIJAS KANĀLA DIENAS PORTRETU PAVASARIS
10. KĀZU GADADIENA 1953. GADA 10. MAIJS
32. DZIMŠANAS DIENA
NEDĒĻAS NOGALES IZBRAUCIENS 1930. GADS
RANČO APMEKLĒJUMS 1908. GADA VASARA
KAMBERLENDAS APGABALS, MEINA 1908. GADS
Lilija?
Ko tu šeit, augšā, dari?
Durvis bija vaļā.
Tas... Viss labi. Es vienkārši nevienu negaidīju.
Tev viss kārtībā?
Viss labi.
Tikai...
Mēs visi nokāpām tuneļos un...
Lilij!
- Es lūdzu, lai neejat! - Mums nebija izvēles.
Un Metijs...
Metijs... Viņš...
Viss labi. Viss kārtībā.
Lai kas arī notika, viss būs labi.
Es... Es nezināju, pie kā lai iet.
Tu esi īstajā vietā. Labi?
Viss kārtībā.
Viss labi.
Nāc!
Lilij, pie manis tu esi drošībā.
Lilij, kas noticis?
Esi viņu redzējusi?
Tu viņu redzēji.
Neticami! Tu viņu redzēji!
Dārgā, tu viņu redzēji!
Redzēji!
Lilija, protams, ka tā biji tu!
Tas ir...
Es zinu, ka nesaproti, bet tu atgriezi viņu atpakaļ.
Tas ir mans vecais tērps.
Jūs mums sekojāt?
Jā!
Jā. Nospriedu, ka tonakt viņš var uzrasties kapsētā.
Jūs bijāt ar velosipēdiem, un es raizējos, ka nesatikšu viņu,
ja viņš jums parādīsies.
Tā bijāt jūs?
Bet kāpēc?
Mans tēvs bija karnevāla mākslinieks.
Viņš sevi sauca par dejojošo klaunu Penīvaizu.
Es viņu dievināju.
Un man viņu atņēma.
Karnevāls devās tālāk, bet es paliku Derijā.
Var teikt, ka es jutos...
piesaistīta.
Tavi vecāki ļoti raizējas.
Viņi man netic par Penīvaizu.
Viņš man teica, ka vēlas parādīt savu karnevālu.
Viņš ir šeit.
Caurulēs.
Viņš man naktī liek iet uz pagrabu.
Caurulēs nedzīvo klauni.
Klauni dzīvo cirkā.
Malacis.
Viss labi. Dārgā, viss labi. Tas ir tikai balons.
Sveika, Meibela!
Tu beidzot atnāci.
Un atvedi draudzeni.
Tēt?
Neskaties atpakaļ!
Uz šo pusi, Meibela!
- Palīgā! - Es cenšos.
- Durvis iestrēga. - Lūdzu, atveriet durvis!
Atveriet durvis!
Ak Dievs!
Nē, lūdzu! Lūdzu!
Meibela!
Nē!
Ķirbīt!
Tas esmu es.
Tētis.
Kā man tevis pietrūka
visus šos gadus.
Nē, nebaidies!
Es visu varu izskaidrot.
Atver durvis un ielaid mani.
Tieši tā.
Atver tās.
Ielaid mani.
Viss būs kārtībā.
Tas bija viņš.
Iespējams, citāds.
Viņu bija mainījis tas, kam viņš gājis cauri un kur bijis.
Bet tas tomēr bija viņš.
Meita zina.
Un...
Pēkšņi es...
Es atkal jutos piepildīta. Pirmoreiz kopš tās briesmīgās dienas.
Bet ikreiz, kad viņš atgriezās, šī ēna nozaga manu tēvu.
Man bija jāatrod veids, kā viņu atbrīvot.
Es darīju, kas jādara, lai atkal viņu redzētu.
Ja viņš vēl reizi spētu mani ieraudzīt kā savu mazo Gliemezīti,
atcerētos mūsu tēva un meitas mīlestību...
Es zinu, ka viņš spētu izlauzties brīvībā.
Lūdz, nedariet man pāri!
Darīt tev pāri?
Es nekad neļautu nevienam nodarīt tev pāri.
Un maniem draugiem?
Ak, Lilij!
Tev būtu jāsaprot labāk par visiem.
Ja tu vēlreiz varētu ieraudzīt tēvu...
Pieglausties viņam.
Būt viņa mazā meitene...
Vai tu nedarītu visu iespējamo, lai tas notiktu?
Mans tēvs ir miris.
Tu zini, ko saka par Deriju, dārgā?
Neviens, kas šeit nomirst, patiesībā nenomirst.
Nāc šonakt ar mani.
Ļauj tev parādīt!
Lilij!
Ja mēs grasāmies uzveikt to radību, mums tas jādara visiem kopā.
Es nekur neiešu, kamēr tētis nebūs drošībā.
Ar tavu tēti viss būs kārtībā. Neviens nezina, ka viņš ir šeit.
Es viņu vairs neatstāšu.
Jūs varat darīt, ko gribat.
Es palieku.
- Viņa ir ietiepīga. - Es taču teicu.
Jā, un...
Un es arī.
Kas?
Labi, sākam!
Viens, divi... Viens, divi, trīs, četri.
Varbūt pagaidīsim ārā?
Nē, man... Man tepat ir labi.
Ja tā lieta, ko Lilija atrada kanalizācijā, tiešām var to aizbiedēt,
tā ir iespēja to apturēt.
Laba mērķa vārdā.
Ja mēs visi būtu kopā, mums būtu lielākas izredzes.
Pietiek! Tiešām domājat, ka tētis ļaus man turp atkal doties?
Nē, tu nekur neiesi! Bet es saprotu.
Viņš par tevi uztraucas. Vai ne?
Jā, kungs, bet tas nav...
Tev tiešām rūp mana meita, vai ne?
Jā, kungs!
Mums tas ir kopīgs. Tāpēc nevaru viņu laist.
Tātad jūs abi kopā pavadāt daudz laika?
- Tēti? - Nedaudz paklusē!
Tev ir jauns draugs.
Esmu tavs tēvs. Man viņš būtu jāiepazīst.
Ļauj man tev ko vaicāt, Viljam.
Kāda ir tava mīļākā filma?
"FALCON" TAVERNA
Tas bērnu slepkava ir brīvībā.
- Kur lai vēl viņu meklē? - Mēs izķemmējām mežu.
Viņš var slēpties kanalizācijas sistēmā.
Piedāvāju doties turp, sadalīties un visu pārmeklēt vēlreiz.
Kā ar apgabalu ap šķirotavu, kur agrāk uzturējās klaidoņi?
Rīt savāksim pārējos. Varbūt brāļus Būnus. Paņemsim suņus.
Viņa tur nav.
Grogans.
Es zinu, kur viņš slēpjas, un tā nav šķirotava.
- Nopietni? - Jā!
Par viņu ziņoja kāda sieviete.
Nenosauca savu vārdu, bet...
Ņemot vērā vietu, kuru viņa minēja,
varbūtība ir liela.
- Arestēsi viņu? - Tā arī ir problēma.
Kad man deva norādi, es pakoju mantas,
jo mēra vietnieks mani tikko atstādināja no pienākumu pildīšanas.
Šķiet, viņi zaudēja pārliecību manām spējām
kalpot un aizsargāt.
Tāpēc nekā nebija.
Es pat nevarētu...
Nevarētu izrakstīt viņam soda kvīti.
Par ko tad ir runa?
- Skat, kas ieradies! - Kas notiek, vecīt?
Te būs. Tikai uzmanīgi. Jaudīgs.
Paldies!
Jaunā Vila draugi.
- Ko dzersiet? - Divas kolas.
Tūlīt būs divas kolas.
Ko viņi dara?
Manuprāt, dejo.
Kas tā par dejošanu?
Divas kolas.
Paldies!
Ar to kolu kaut kas nav labi.
Nē, tās ir...
Gaisa spēku kolas.
- Garšo dīvaini. - Tā ir brīvības garša, dēls.
Brīvība garšo jocīgi.
Pagājušogad bāzes atpūtas centrā rādīja "Pasauļu karu".
- Man patika. - Lieliska atbilde.
Tu šķieti gudrs puika, Viljam.
Patiesība ir tāda...
Ja ar mani kaut kas notiks,
prieks apzināties, ka tāds puika
pieskatīs manu mazulīti.
Ar jums un Roniju nekas nenotiks, kungs.
Es to nepieļaušu.
Velns! Nenostrādāja pat Henlona šarms?
Es centos. Viņa nekur neies.
Nu gan... Stulbums.
- Ko mēs darīsim? - Ei, sīci! Spēlē?
Es nezinu. Nedaudz.
Klau, mēs grasāmies sākt, bet mūsu bundzinieks nejūtas...
diez ko labi.
Ko teiksi? Gribi uzspēlēt?
Aiziet!
Neesmu redzējusi, kā tu spēlē. Tas prasīs vien dažas minūtes.
Ko spēlējam?
Māki izmantot šīs?
Man patīk gaisa spēku kola.
Aiziet, Rič!
Šeit ir tīri jauki, vai ne?
- Tikai mēs divi. - Jā.
Varam beidzot sadzirdēt viens otru.
Meitēn, ļauj man tev ko teikt.
Tavā balsī varu klausīties līdz pat saullēktam.
Esi drošs, ka nebiji domājis savu balsi?
Beidz. Labāk piededz!
Šovakar gaidāt vēl kādu?
Nē!
Pie joda!
Varbūt izslēgsi lukturus, vecais?
Kas tiem ļaudīm vainas?
Aiz manis, ātri!
Subtitrus tulkoja: Zane Lunte