JUNIPER HILL, PSIQUIÀTRIC
No hi vull anar.
Au, va, no has de tenir gens de por, petitona.
Va.
Molt bé.
Com te dius, bonica?
Mabel.
Aviam, Mabel,
¿és aquí, on el pallasso et va dir de veure-us?
A mi m'ho pots dir.
Tranquil·la. Tranquil·la, bonica.
És un globus.
IT: BENVINGUTS A DERRY
Poseu-vos a cobert, nois.
El que no t'entra al cap és que et podria haver matat.
Però no, el que ha acabat dins d'una caixa és el meu millor amic.
Perquè tu em vas desobeir.
Au, va, papa. No és just. Ja saps què el va matar, a l'oncle Pauly.
El que sé és que tinc un fill que no té gens ni mica de seny.
-Ja està, Leroy. -Perdona, però tu no t'hi fiquis.
Tu no hi eres.
Aquesta cosa pot canviar de forma.
I veu el que tens dins del cap.
-Au, va, com pot ser, això, Lee? -Doncs no ho sé.
El que sé és que el cervell no m'enganyava.
Era real. Era de veritat.
-Va matar soldats entrenats. -Jo ja ho sé, què pot fer.
Ja ens ha atacat moltes vegades i no pararà.
Aquí no et podrà tocar. Fora de Derry.
Així que, a partir d'ara,
no sortiràs de l'habitació sense el meu permís.
Et queda clar?
No.
-No...? -Au, va, fes-li cas al pare.
-Escolta... -No!
Sempre em dieu que els homes no han d'evitar els problemes.
Que el que compta són els amics que fas i els riscos que prens.
Doncs ara tinc amics, papa!
Tinc amics i em necessiten, i em tindran al costat!
Tu no ets jo!
Ja. Ja ho sé, que no soc tu;
jo no deixaria morir un amic!
Leroy!
Perdona'm, fill.
Ja et té a tu, també.
-El tens dins del cap. -No.
-Vine aquí. -No te m'acostis!
BASE AÈRIA DE DERRY
HA DESAPAREGUT
THEODORE URIS
ES BUSCA - HENRY GROGAN
Què és, això?
Era sota l'aigua quan em perseguia el pallasso.
Va començar a brillar
i s'ho va mirar
com si li fes por.
Por, dius?
De veritat?
Sí.
I va fer-se enrere
i va desaparèixer.
M'ho deixes?
M'ho quedo jo.
D'acord.
Semblen jeroglífics.
No eren egipcis?
En tenien totes les civilitzacions antigues.
És una paraula grega.
Exacte.
Sigui el que sigui, si l'espanta,
potser ens farà servei.
Hi podem tornar a baixar,
tots cinc plegats,
i matar-lo.
Esperes que et tornem a fer cas?
Perquè ens hi vas fer baixar tu, allà baix.
I de poc no la dinyem.
I ara vols que hi tornem?
Sí, que estàs boja.
Què m'acabes de dir?
Lilly,
-deixa que t'a... -No ho toquis!
Et creus que volia que passés?
Si pogués tornar enrere,
no aniria a casa teva; això per començar.
Tu eres a la cabina, no ho vas veure.
Vaig ser l'única que va sortir viva de l'atac.
I quan va tornar en Matty
i ens va dir que en Phil potser encara era viu,
què se suposa que havia de fer?
Si tu no haguessis vingut aquell dia a casa meva,
ara segurament encara serien tots vius.
I la policia no perseguiria el meu pare
com si fos un animal.
Jo només et volia ajudar.
I de què ha servit?
-No ho t'hauria d'haver ajudat. -Pareu.
Doncs jo no t'hauria d'haver conegut, em sents, nena Bainbridge!
No ho veieu? És això, el que vol!
Que ens enfadem entre nosaltres!
No t'haurien d'haver deixat sortir de Juniper Hill!
Vaig a veure què fa.
-No ho diu de veritat. -No.
Deixeu-me sola.
Hallorann.
-On paraves? -No t'ho puc dir.
Ah, bé. Això promet, eh?
Sí, quina festa que ens espera, demà a la nit.
Amb noies, música...
Toca estrenar-ho.
Sí, ens ho passarem de conya.
Merda.
Vols això?
Ni t'ho imagines.
Tot bé?
Sí.
Aquesta nevera perd, veig.
S'haurà de canviar. Està podrint el terra.
Em penso polir aquesta ampolla sencera
i estirar-me una estona aquí darrere.
No pots.
Hem de comentar un tema.
-Tu diràs. -És que al·lucino!
No pararà fins que no se'n mori un de nosaltres!
¿Vam sortir vius dels túnels pels pèls
i ara diu que ens vol servir la cosa aquella en safata?
Està per tancar, aquesta!
Estàs d'acord amb mi, no?
Sí, esclar que sí.
M'he passat de rosca?
A veure...
Potser sí, però...
N'estic farta.
Farta de tenir por.
Ja ho sé.
Jo també.
William Dubois Hanlon!
Agafa aquesta tossuderia que tens i vine al cotxe.
Dubois?
-Tu també, noia. -Jo? Per què?
Us creieu molt grans?
Hòstia! ¿Aquest...
és el que em penso que és?
Hi ha cartells d'aquest paio per tot el poble.
Però si fins i tot en donen una recompensa.
No, no, no.
-Sisplau... -No.
-Sisplau. -No.
La senyora Hanlon ha demanat si el podíem amagar.
Què li havíem de dir?
Em sembla que t'estàs buscant un bon problema.
Diu que ja sap com treure'l del poble.
Només vol tenir uns quants dies per preparar-ho.
Què volies que fes? Entregar-lo perquè el linxessin?
Ei, aquí no em veurà ningú.
Ho prometo. No sortiré d'aquest quarto.
Sisplau.
Ara això no, collons.
-On és? Papa? -Ronnie?
-Papa! -Ronnie!
-Ronnie! Déu meu! -Papa!
Ronnie!
Reina...
T'he trobat molt a faltar.
Deixa'm mirar-te.
-Com estàs? -T'he enyorat molt.
-T'he trobat molt a faltar. -I jo a tu.
-T'hem buscat per tot arreu. -Ja està, maca.
Aquest lloc no el coneix ningú, només uns aviadors de color de la base.
Em sap greu.
Em sap molt de greu, haver marxat així.
Ei,
moltes gràcies per tot.
No en vull saber res.
Ho sento molt.
Però com t'han trobat?
Per una amiga que va avisar la senyora Hanlon.
Qui?
És molt llarg d'explicar, maca.
Ara el que compta és que estem junts i no ens separarem.
No ens tornaran a separar mai més.
Mai més, d'acord?
Que ho provin! D'acord?
-T'he trobat molt a faltar. -I jo a tu..
Vols parlar del que ha passat aquest matí?
Però ara ja està. Ja em tens aquí.
Ai, filla meva!
Tot s'arreglarà.
Ja està, em sents?
Tranquil·la.
Tranquil·la, reina.
Hola.
M'has espantat.
Perdona. Em pensava que no hi hauria ningú.
Què hi fas, aquí?
Vinc aviam si el puc fer arribar al carrer.
-Ho vols provar? -M'he de tornar a embenar l'ull.
L'esparadrap costa de treure.
Vols que t'ajudi? Vaig fer uns anys d'explorador.
Tinc un truquet per treure benes sense que faci mal.
Fa molt de fàstic.
Però què fas?
Què! Si ho mulles una mica, surt més fàcil.
-Amb saliva no! -Tranquil·la,
la saliva té propietats antisèptiques.
Em sembla que no és veritat.
Qui sap.
La ciència no para de canviar. És el que diu en Will.
Si el sentissis parlar d'això...
Ho veus?
Faci...
...líssim.
Horrible, eh que sí?
No, és la cosa més xula que he vist.
Ja continuo jo.
Gràcies.
Deunidó, eh, el que ha passat?
-Com s'han emprenyat! -Sí...
Daixò...
Tinc un mal pressentiment.
Com si encara ens amenacés.
I si ens hi hem d'enfrontar sols...
Ja ho sé.
I si la Lilly té raó?
Amb això que va trobar.
I si és veritat que és l'única cosa que pot parar allò?
No tindríem més opcions fent pinya?
No és a mi, que has de convèncer.
I la Ronnie és molt tossuda.
T'ajudo.
Aviam si em surt.
Ostres, no!
Hallorann, estàs despert?
Hallorann, m'han dit que ets aquí.
Obre la porta!
Hallorann! Hi ets?
Comandant.
On eres, Dick?
Vols un glop?
Glop, glop, glop.
Ordres noves d'en Shaw.
Encara vol trobar aquells pilars peti qui peti.
Té lògica, sí.
Però jo, d'ell, ho deixaria estar tot abans no hi hagi...
Ja m'ho miraré després, cony.
Què va passar, allà baix?
Vam cabrejar aquella cosa.
Parlo de tu.
Et vas quedar hores als túnels.
Què va passar?
Aquest do que tinc
des de petit
em feia veure coses.
D'acord.
Quines coses?
Coses mortes.
A la meva àvia li passava una cosa semblant.
No tan forta, però molt semblant sí.
I quan va veure que jo no dormia i per què, em va ensenyar un truc.
Em va dir:
"Pensa en una caixa vella ben gran.
I imagina't
que hi fiques tot de coses que no vols tornar a veure.
I la tanques."
I jo
vaig agafar coses mortes i les vaig tancar
a la caixa que m'imaginava.
I collons, si les vaig deixar tancades!
Tenia nou anys.
No les havia vist més
fins ahir;
quan aquella merda de cosa
se'm va ficar dins del cap, va obrir la caixa
i reia mentre deixava sortir tot allò.
I ara són aquí?
Les veus?
L'àvia sempre em deia
que els morts, daixò, sempre tornen
allà on van morir.
Un o dos van passar a millor vida aquí mateix.
I parlen amb tu?
No, no, no.
Si no els hi faig cas ni s'adonen que hi soc.
Però, noi: si obro la boca,
les veus aquelles ja no callen mai.
I saben coses que nosaltres no sabem.
Coses que els vius no hauríem de saber.
Com ara què?
Com ara on és el que busquem?
Tu m'has entès el que he dit?
Mira,
acabo d'enterrar el meu company.
Que era el meu millor amic. I un pèl més i mato el meu fill.
Amb tots els respectes, hi estem tots dos ficats fins al coll.
I ja soc conscient que és molt demanar, però al cap i a la fi,
tu ets un pilot de primera de l'exèrcit dels Estats Units.
I el risc és part de la feina.
Si fent això ajudes a complir la missió, fes-ho aquest cop i ja està.
Després ja podràs
deixar-ho tot tancat, tal com estava.
I què passa, si no ho puc tornar a deixar tot tancat com estava?
No ho saps.
O se te'n refot.
Sigui com sigui, tu ho vols així i ja està.
-És el que s'ha de de fer. -No em vinguis amb merdes.
Ei, que diu en Shaw que vol el cul ben eixugat,
cony de llepaculs dels pebrots.
Ei, no, a mi no em parlis així. Soc el teu oficial superior.
Doncs se me'n refot!
Fora!
Ara pensa si vols complir el jurament que vas fer
o si vols sortir d'aquí emmanillat.
Descansa.
Charlotte.
Char.
Però què passa?
I en Will?
Suposo que amb els amics,
que ara mateix són els únics de qui es pot refiar.
I saps què?
-Que no el culpo. -Ja, escolta un moment.
No, escolta tu, un moment.
Has pegat al teu fill.
Ja ho sé.
I em sap greu, però saps que no era jo.
No era jo. Tenia el cap
fet un merder, amb tot allò de les clavegueres.
I amb el que li ha passat a en Pauly.
Em sap greu.
Ho sento molt.
Només
miro de protegir aquest cony de país.
-Aquest país... -Què?
Ens has tancat en una gàbia amb un cony de monstre!
No ho sabia.
Que no ho sabia!
-Hi ha moltes coses que no saps. -A veure, a veure...
Què has volgut dir, amb això?
En Hank Grogan és al Forat Negre.
-I com hi ha anat a parar? -L'hi he portat jo.
Tu...?
Crida, enrabia't, fes el que hagis de fer,
però ja t'aviso que no servirà de res.
Demà al matí me l'enduré a un lloc segur.
I després tornarem a Shreveport, amb tu o sense.
Haig de complir una missió. No puc desaparèixer com si res.
Doncs suposo que ja vindràs
quan hagis trobat el moment d'arreglar les coses.
I es pot saber què et penses que miro de fer, ara?
Amb mi no.
Amb el teu fill.
Has convençut a tothom de venir aquí a veure'm.
Perquè ets molt bona amiga.
Però molt mala filla!
Agafeu el llibre i aneu a la pàgina 61.
Molt bé. Doncs la Sally té el doble de pomes.
I ara qui t'ajudarà, eh, boja?
Si ho intentes, moriràs.
Deixa'm estar! Prou!
Prou!
Aviam, Lilly!
Torna a seure ara mateix.
Es pot saber on vas, ara?
-El seu pare? De veritat? -Sí, per això no ha vingut.
En Will diu que els hi va portar la seva
i que la Ronnie s'ha quedat amb ell.
Diu que després ens hi portarà. No ho podem dir a ningú.
-La podrem fer canviar d'idea? -No ho sé. Ho hem de provar.
Aquesta nit he dormit molt poc.
Quan m'he rentat les dents, he sentit
-com veus a les canonades. -Veus a les canonades?
Tu també?
No hi he tornat ni per pixar!
I què, t'has hagut d'aguantar?
Què dius! No em puc aguantar tanta estona, jo!
He pixat a...
És igual. Tant li fa.
Va, vinga. Sisplau.
Tu ets l'única persona que li he ensenyat la crosta amb pus de l'ull.
D'acord.
Tenia un pot al costat del llit i l'he buidat aquest matí.
A l'època medieval pixaven en una bacina.
Tothom, fins i tot els cavallers.
Sí? Ostres!
I lluitaven en duels i rescataven damisel·les.
Ah, t'he portat una cosa.
Mira.
Era a les golfes.
Se suposa que era d'un pirata
que van conèixer a Cuba uns avantpassats meus.
He pensat, no ho sé, que t'agradaria.
Me encanta.
Sempre he-volgut ser pirata.
Mira, tu: una pirata i un cavaller.
Per Halloween ja sabem com anirem, eh?
Una cita, eh?
-No, daixò... -No ho dic en aquest sentit.
-No crec que volguessis... -Ho sento.
Ei, Marge.
Si no tingués clar que no, em pensaria que ens evites.
Hola, Patty.
La gent encara parla de com et vas escapar de les urpes de la mort.
La boja de la Lilly almenys no et va treure els dos ulls.
No és el que va passar.
Ah, i si ens ho expliques mentre dinem?
A la nostra taula.
Si no és que et vols quedar
amb en Ricky Ricardo i els altres bitxos raros.
Patty.
Margaret.
Soc un bitxo raro.
Prou!
Rhon! Déu meu, Rhonda.
Respira! Ostres...
Falta gaire?
És aquí mateix, em penso.
Will! Espera't!
És aquí.
Ara hem de convèncer la Ronnie de fer pinya per lluitar contra allò.
Pregunta ràpida: i si diu que no?
-Resem perquè digui que sí. -No ho sé, eh?
Amb l'última pregària, el meu difunt oncle de poc no ens mata.
D'acord. Doncs no resarem.
Ai, Déu.
Quin lloc és, aquest?
Sembla com un club pels pilots de la base.
Sí, com el nostre dipòsit, però pels grans.
Qui hi ha?
Soc en Will.
Rich! Va!
Hola.
Ingrid, soc jo.
FOTOGRAFIES
CANAL DE DERRY, 1960 RETRATS, PRIMAVERA DE 1959
DESÉ ANIVERSARI 16 DE MAIG, 1953
ESTUDI DE FOTOS MCMURTRY, 1930
COMTAT DE CUMBERLAND, MAINE, 1908
Lilly?
Què hi fas, tu, aquí dalt?
La porta era oberta.
Ah, bé. D'acord, és que no esperava que vingués ningú.
Tot bé?
Sí, molt bé,
però és que
vam
baixar fins als túnels i...
Ai, Lilly.
-Ja et vaig dir que no hi baixéssiu. -I què havíem de fer?
I en Matty...
En Matty es....
Au, vine.
Tranquil·la.
Sigui el que sigui ja s'arreglarà.
És que no sabia on anar.
Has fet bé de venir, em sents?
Tranquil·la.
Ja està.
Ai, Lilly,
no et passarà res, amb mi.
Lilly.
Què et passa?
L'has vist?
L'has vist, veig!
Mare meva.
L'has vist, i tant!
Ai, bonica, l'has vist.
Sí, l'has vist.
Ai, Lilly,
és que havies de ser tu!
Ostres, és...
Ja ho sé, que no ho entens,
però l'has fet tornar.
És una disfressa de fa temps.
Ens vas seguir?
Sí.
Vaig pensar que podia aparèixer aquella nit al cementiri.
Vosaltres anàveu per allà en bici i no m'ho volia perdre,
si se t'apareixia a tu.
Així eres tu.
Però per què?
El meu pare treballava a la fira.
Es feia dir "Pennywise: el pallasso que balla".
Jo l'adorava.
I un dia me'l van prendre.
La fira va marxar i jo em vaig quedar a Derry.
Suposo que es podria dir que em vaig
ofegar.
Els teus pares estan preocupats.
Ells no s'ho creuen, això que dic d'en Pennywise.
Diu que li agradaria ensenyar-me la fira.
És aquí,
a les canonades.
Em diu que a la nit baixi al soterrani.
A les canonades, no hi ha cap pallasso.
Els pallassos són al circ, hm?
Molt bé.
Tranquil·la.
Tranquil·la, bonica. És un globus.
Hola, Mabel.
Per fi vens a veure'm.
I has dut una amiga.
Papa?
No el miris!
Per allà, Mabel!
-Ajuda'm! -No s'obre!
No puc!
Obre la porta!
Obre-la!
Ai, mare!
Sisplau, no li facis mal. No, sisplau! Sisplau!
Mabel!
No.
Cuca meva,
soc jo,
el papa.
Ah, com t'he trobat a faltar,
tots aquests anys!
No, no, no tinguis por.
T'ho puc explicar tot.
Obre la porta i deixa'm entrar.
Així m'agrada.
Obre.
Deixa'm entrar.
I anirà tot la mar de bé.
Era ell.
Diferent, potser.
Canviat per tot el que devia haver passat
o pels llocs que havia estat.
Ah, però era ell, no en tenia cap dubte.
Una filla ho sap.
I,
tot d'una,
em vaig sentir satisfeta
per primer cop des d'aquell dia tan horrible.
Però cada cop que el pare tornava,
una ombra me'l tornava a prendre.
I...
I vaig haver de buscar la manera d'alliberar-lo.
Vaig fer el que havia de fer per tornar-lo a veure.
Si en Pennywise em tornés a veure com la seva Periwinkle,
i recordés com m'estimava,
estic segura que s'alliberaria.
Sisplau, no em facis mal.
Però què dius?
Jo no deixaria mai que res et fes mal, a tu.
I als meus amics?
Ai, Lilly...
Tu ets qui més ho hauria d'entendre.
Si poguessis tornar a veure el teu pare,
abraçar-lo,
ser la seva nena,
no faries tot el que fes falta per què passés?
El meu pare és mort.
Ai, bonica, ja saps el que diuen, de Derry.
La gent que es mor aquí, no es mor de veritat.
Vine aquesta nit.
T'ho ensenyaré.
Lilly!
Si hem d'atrapar allò, hi haurem d'anar tots junts.
Jo no penso anar enlloc si no sé que el meu pare no corre perill.
Ei, al teu pare no li passarà res. No ho sap ningú, que és aquí.
No me'n vull tornar a separar mai més.
Vosaltres feu el que vulgueu.
Jo em quedo.
-Sí, és tossuda. -Ho veus?
Doncs, mira,
jo també.
Què?
Som-hi, vinga tots.
Un, dos, un, dos, tres, quatre.
Val més que ens esperem a fora.
No, ja estem bé aquí.
Si és veritat que el que la Lilly va trobar a les clavegueres
espanta tant aquella cosa,
potser la farà parar.
Però per sempre.
I pensem que tindrem més opcions si no ens separem fins...
Prou.
Us penseu que el meu pare em deixarà tornar a baixar allà baix?
No, no aniràs enlloc, tu. Però ho entenc.
Es preocupa per tu. Oi?
Doncs sí senyor, però això no, no...
T'importa molt, oi, la meva filla?
Sí senyor.
Doncs ja en som dos. Per això no l'hi deixo anar.
I què, doncs?
Heu passat molt de temps junts, oi, els dos?
-Papa! -Au, va.
Que tens tot un cavaller d'amic.
Soc el teu pare, l'hauria de conèixer millor.
Una pregunta, William.
Quina pel·li t'agrada, a tu?
TAVERNA FALCON
L'assassí de nens encara campa lliure.
On collons més hem de buscar?
Ja hem explorat els descampats.
Es pot haver amagat al clavegueram del poble.
Baixem-hi, separem-nos i ho regirem tot.
¿I tota aquella zona que hi ha passades les vies,
on s’estaven els indigents?
Demà, amb els altres, amb els germans Boone fins i tot,
-uns gossos i... -No és allà.
En Grogan.
Sé on s'amaga i no és a les vies.
-De veritat? -I tant.
Va trucar una dona amb una pista.
No va dir el nom, però,
tenint en compte el tipus de lloc que va dir,
en podem estar bastant segurs.
El detindràs, doncs?
És que hi ha un problema:
quan ens va trucar, jo estava buidant l'escriptori,
perquè el tinent d'alcalde m'acabava de destituir.
Havien perdut confiança en la meva capacitat
de protecció.
Així és que no.
No, no podria
ni posar-li ni una multa de trànsit.
Per què ens ho expliques, doncs?
Mira qui hi ha.
Què expliques, eh?
Per tu.
Amb compte, eh? Està carregat.
Gràcies.
Ah! Els amics del senyoret Will.
-Què prendreu? -Dues coca-coles.
Dues coca-coles, va.
Ostres, què fan?
Em sembla que ballen.
I quin ball és, aquest?
Dues coca-coles.
Gràcies.
Està rara, aquesta coca-cola.
Ah, no, és que és cola
de l'Aviació.
Té un gust estrany.
És el gust de la llibertat, noi.
Quin mal gust, la llibertat.
Ah, doncs a la base van passar
"La guerra dels mons", l'any passat.
-Em va agradar. -Bona resposta.
Sembles un nano molt llest, William.
La veritat és
que estic molt content de saber
que si un dia m'arriba a passar res,
la meva filla et tindrà al costat.
No li passarà res, a vostè. I a la Ronnie, tampoc.
Almenys si hi soc jo.
Merda.
Ni amb el clàssic encant Hanlon, eh?
Ho he provat. Diu que no.
Ostres. Quina merda.
-I ara què farem? -Ei, baquetes. Toques?
No ho sé. Una mica.
Mira, hem de començar, però tenim el bateria
indisposat.
Què hi dius? T'hi poses?
Vinga!
No t'he vist mai tocar. Ja no vindrà d'una estona, oi?
Què hem de tocar?
Saps tocar amb això?
Que bona, la cola de l'Aviació.
Bé, Rich!
No s'hi està gens malament, eh?
-Tots dos solets. -No...
I aquí sentim què diem.
I si vols que t'ho digui...
Estaria parlant amb tu fins demà.
Vols dir que em deixaries parlar, a mi?
Va, dona'm foc.
Que esperàveu més gent, aquesta nit?
No.
Collons.
Ei, nano, vols apagar aquests llums?
Què volen, aquests?
Posa't darrere. Va.
Traducció: Dani Solé