ПСИХИАТРИЧНА БОЛНИЦА "ДЖУНИПЪР ХИЛ"
1935 ГОДИНА
Не искам да ходя там.
Няма от какво да се страхуваш.
Ела.
Добро момиче.
Как се казваш, скъпа?
Мейбъл.
Мейбъл...
Тук ли трябва да се срещнеш с клоуна?
Може да ми кажеш.
Няма страшно, миличка. Това е само балон.
То: Добре дошли в Дери
Залегнете и се скрийте, дечица.
Не разбираш ли, че можеше да те убия?
Сега трябва да изпратя най-добрия си приятел вкъщи в ковчег.
Защото не ме послуша.
Стига, татко, не е честно. Знаеш какво уби чичо Поли.
Знам само, че синът ми изобщо не мисли.
Стига, Лирой. - Съжалявам, Шарлът.
Не се намесвай. Ти не беше там.
Това нещо може да променя облика си.
Все едно беше влязло в главата ми.
Как е възможно това, Лий? - Не знам.
Но знам, че не бяха някакви игрички.
Бе истинско. Съвсем истинско.
Уби обучени войници. - Знам на какво е способно.
Не спира да ни преследва. - Тук нищо не може да ти стори.
Извън Дери.
От сега нататък няма да излизаш от стаята си без мое разрешение.
Разбра ли?
Не.
Скъпи, слушай баща си.
Не! Винаги си ми казвал, че един мъж не трябва да бяга от проблемите
и че в живота са важни приятелите и рисковете, които поемаш.
Сега имам приятели, татко, и те се нуждаят от мен.
Ще им помогна, и ти би сторил същото.
Не си като мен!
Да, не съм, защото не бих оставил приятелите си да умрат.
Лирой!
Извинявай, сине. - То е стигнало и до теб.
Влязло е в главата ти. - Не.
Ела тук. - Махай се от мен.
ВОЕННОВЪЗДУШНА БАЗА НА ДЕРИ
ИЗЧЕЗНАЛИ
ИЗЧЕЗНАЛА ЛИН ДЖОУНС
ИЗЧЕЗНАЛ ТЕОДОР УРИС
ТЪРСИ СЕ ХЕНРИ ГРОГАН
Какво е това?
Беше под водата, когато клоунът щеше да ме нападне.
Започна да свети и той го погледна така...
...сякаш го беше страх.
Какво?
Наистина ли?
Да.
След това започна да отстъпва...
И изчезна.
Може ли да го видя?
Аз ще го държа.
Добре.
Приличат на йероглифи. - Мислех, че ги е имало само в Египет.
Всички древни цивилизации са имали йероглифи.
Това е гръцка дума.
Точно така.
Щом това нещо се страхува от него,
можем да го използваме.
Ще се върнем там
всички заедно...
И ще го убием.
Да не би да очакваш да те слушаме?
Ти ни накара да отидем там.
За малко да умрем.
А сега искаш да отидем пак?
Ти наистина си луда.
Как ме нарече?
Лили, дай ми го. - Не го пипай!
Да не мислиш, че съм го искала?
Ако можех да върна времето назад, изобщо нямаше да отида при теб.
Ти беше в прожекционната и не си видяла нищо.
Само аз оцелях тогава в киното.
И когато Мати каза, че Фил може още да е жив...
Какво трябваше да направя?
Ако не бяхте дошли при мен тогава, сигурно още щяха да са живи.
И ченгетата нямаше да преследват баща ми като животно!
Аз исках само да ти помогна.
Ето как ми се отблагодаряваш.
Не трябваше да го правя! - Вижте...
Изобщо да не бях те срещала, Лили Бейнбридж!
Не разбирате ли?
То иска точно това. Да се скараме.
Не трябваше да те пускат от "Джунипър Хил"!
Ще проверя как е.
Не е искала да каже това. - Недей.
Просто ме оставете на мира.
Халоран?
Къде беше? - Не мога да ти кажа.
Ясно. Това място изглежда добре, нали?
Утре ще организираме купон.
Ще поканим жени, ще слушаме музика...
Ще се размажем. - Да, ще си прекараме страхотно.
По дяволите.
Това ли търсиш?
Разбира се.
Добре ли си?
Да.
Хладилникът тече. Трябва да го сменим.
Подът е изгнил.
Ще си пийна и ще дремна малко.
Не може.
Трябва да си поговорим.
Казвайте. - Не е за вярване.
Тя няма да се успокои, докато някой от нас не умре.
Не стига, че едва се измъкнахме живи, а сега иска да се върнем.
Съвсем се е побъркала.
Нали си съгласен с мен?
Да, точно така.
Мислиш ли, че отидох твърде далеч?
Виж...
Може и да е така, но...
Просто се уморих.
Уморих се да се страхувам.
Знам.
Аз също.
Уилям Дюбоа Ханлън,
веднага се качвай в колата.
Дюбоа?
Ти също, госпожичке. - Аз ли? Защо?
Да не се мислите за големи вече?
По дяволите! Това онзи човек ли е?
Разлепили са снимката му из целия град.
Предлагат награда за него.
Не. - Моля ви.
Г-жа Ханлън ме помоли да го скрием. Какво трябваше да кажа?
По този начин ще ни докараш много проблеми.
Тя има план как да го спаси. Само й трябват няколко дни.
Какво искаш да направя? Да го предам ли?
Вижте, няма да се показвам.
Обещавам да не излизам от тази стая. Моля ви.
Моля ви.
Точно сега нямам нужда от това.
Къде е той? Татко? - Рони?
Татко! - Рони!
Рони! О, боже! - Татко!
Скъпа.
Толкова ми липсваше! Дай да те погледна.
Как си? Добре ли си? - И ти ми липсваше.
Много ми липсваше. - Ти също.
Търсихме те навсякъде. - Всичко е наред.
Никой не знае за това място, освен няколко чернокожи от базата.
Извинявай, че те изоставих.
Благодаря ти за това.
Не ме намесвайте в тази работа.
Много съжалявам.
Как са те намерили?
Една моя приятелка се свърза с г-жа Ханлън.
Кой? - Това е дълга история.
Важното е, че пак сме заедно и така ще си остане.
Вече никой няма да ни раздели.
Да. - Никога повече.
Да, нека се опитат.
Много ми липсваше.
Искаш ли да поговорим за тази сутрин?
Тук съм. Аз съм до теб.
Скъпото ми момиче.
Всичко ще е наред.
Вече си в безопасност.
Всичко е наред.
Всичко е наред, скъпа.
Здравей.
Стресна ме.
Извинявай. Мислех, че тук няма никого.
Какво правиш тук? - Искам да хвърля един до главната улица.
Искаш ли да пробваш? - Трябва да сменя превръзката на окото.
Лейкопластът трудно се маха. - Да ти помогна ли?
Бях скаут няколко години.
Знам трик за махане на лейкопласт, без да боли.
Да си наясно, че е гадно.
Какво правиш?
Какво? Ако се намокри, ще се отлепи.
Но не и с плюнка.
Няма страшно. Слюнката има антисептични свойства.
Не мисля, че е вярно. - Кой знае?
Науката постоянно се развива. Така казва Уил.
Трябва да го чуеш как говори.
Виждаш ли? Лесна...
...работа.
Ужасно е, нали?
Не. Това е най-готиното нещо, което съм виждал.
Вече мога и сама. Благодаря.
Скандалът беше наистина луд, а?
Лили и Рони жестоко се скараха.
Да.
Да. Аз просто...
Имам чувството,
че това нещо не е свършило с нас.
И ако трябва да се изправим срещу него сами...
Знам.
Ами ако Лили е права?
За онова нещо, което е намерила?
Може би е единственият начин да го спрем.
Нямаме ли по-добър шанс за оцеляване, ако сме заедно?
Не трябва да убеждаваш мен.
Рони е много твърдоглава.
Дай на мен.
Да видим.
По дяволите.
Халоран, спиш ли?
Халоран, казаха, че си тук. Отваряй!
Халоран, тук ли си?
Майоре.
Къде беше?
Искаш ли да пийнеш?
Пий.
Нови заповеди от Шоу.
Той все пак иска да намери онези колони.
Добре, но ако бях на негово място, щях да спра това нещо, преди да...
Ще ги видя по-късно.
Дик, какво стана там долу?
Мисля, че го ядосахме. - Имах предвид с теб.
Ти остана в онези тунели с часове. Какво стана?
Тази дарба...
...която имам от малък,
ми позволява да виждам разни неща. - Добре.
Какви неща?
Мъртви хора.
Баба ми също имаше такава дарба.
Но не толкова силна като моята...
Тя разбра защо не мога да заспя и ме научи на един номер.
Каза ми...
...да си представя голяма стара кутия.
И да сложа всички неща,
които не искам да виждам повече, в нея.
И да я затворя.
Така и направих.
Сложих всички онези неща в тази кутия в мозъка си
и я затворих така, че да не може да се отвори.
Бях на девет.
Оттогава не съм ги виждал.
Но вчера...
Това проклето нещо...
Влезе в главата ми, отвори капака на кутията...
И се изсмя, когато всичко излезе навън.
Сега тук ли са?
Виждаш ли ги?
Баба ми казваше...
...че мъртвите винаги се връщат на мястото на смъртта си.
Така че един-двама мъртви са умрели точно тук.
Говорят ли ти?
Не.
Ако не им обръщам внимание, дори не ме забелязват.
Но ако си отворя устата...
Гласовете просто не искат да спрат.
Те знаят неща, които ние не знаем, които живите не трябва да знаят.
Какво например?
Как да намерим онова, което търсим?
Слушаш ли ме изобщо?
Виж...
Току-що погребах втория си пилот.
Беше най-добрият ми приятел. И за малко да убия собствения си син.
Така че и двамата сме пострадали в тази игра.
Знам, че искам прекалено много, но в края на краищата
ти си пилот на американските военновъздушни сили.
Трябва да изпълняваме заповедите. Това е работата ни.
Ако ще помогне за мисията, направи го.
След това можеш...
Можеш...
Можеш да прибереш всичко обратно, както преди.
А какво ще стане, ако не мога да го прибера обратно?
Не знаеш, нали?
Или изобщо не ти пука.
Мислиш само за онова, което искаш ти.
Ще правиш каквото трябва. - Стига глупости.
Знаеш ли какво? Шоу те вика да му излъскаш ботушите, подмазвач такъв.
Не ми говори така. Аз имам по-висок чин от теб.
Изобщо не ме интересува!
Махай се!
Помисли си дали ще изпълниш задълженията си
или ще те изведат с белезници.
Почини си.
Шарлът.
Шар?
Какво става?
Къде е Уил?
Сигурно е с приятелите си,
защото в момента само на тях може да има доверие.
И знаеш ли какво? Не го виня.
Чакай малко... - Не, ти чакай.
Вдигна ръка на момчето ни.
Знам.
Съжалявам, Шар, знаеш, че не съм такъв.
Не съм такъв. В главата ми...
Беше голяма каша заради случилото се в канализацията.
Заради случилото се с Поли.
Съжалявам.
Съжалявам, Шар.
Просто се опитвам да защитавам тази проклета страна.
"Тази страна." - Какво?
Ти ни заключи в клетка с някакво чудовище!
Не знаех.
Много неща не знаеш. - Чакай.
Какво искаш да кажеш?
Ханк Гроган е в "Черното място".
Как е попаднал там? - Аз го заведох.
Ти...
Викай, ядосвай се, тропай, прави каквото искаш.
Няма никакво значение.
Сутринта ще го изкарам извън града.
След това с Уил се връщаме в Шривпорт със или без теб.
Трябва да завърша мисията. Не може просто да си тръгна.
Значи ще дойдеш при нас, когато имаш време да оправиш нещата.
Това се опитвам да направя. - Но не и с мен.
И не със сина си.
Ти убеди всички да дойдат при мен.
Защото си много добра приятелка.
Но много лоша дъщеря!
Отворете учебниците на страница 61.
Сали има двойно повече ябълки.
Кой ще ти помогне сега, откачалка такава?
Ще умреш, ако опиташ да направиш нещо.
Стой далеч от мен!
Лили Бейнбридж!
Веднага седни на мястото си.
Къде си мислиш, че отиваш?
Баща й? Сериозно ли? - Затова я няма.
Уил каза, че майка му ги закарала там и Рони стои при него.
Ще ни заведе там по-късно. Не трябва да казваме на никого.
Дали ще можем да я разубедим? - Трябва да опитаме.
Снощи не можах да заспя.
Когато си миех зъбите, чух...
...гласове в тръбите. - Гласове в тръбите.
И ти ли? - Страх ме е дори да отида да пишкам.
И какво правиш? Стискаш ли?
Шегуваш ли се? Не бих могъл. Просто...
Няма значение. Не е важно.
Кажи ми, моля те.
Ти си единственият, на когото показах окото си.
Добре.
Сложих един буркан до леглото, а сутринта го излях.
През средновековието са го наричали "нощно гърне".
Всички пишкали в тях, дори рицарите.
Рицарите ли? Супер.
Те също така се дуелирали и спасявали красиви девойки.
Имам подарък за теб.
Ето.
Намерих я на тавана.
Принадлежала е на пират, когото предците ми познавали в Куба.
Реших, че може да ти хареса.
Много ми харесва.
Винаги съм искала да бъда пират.
Виж ни само. Пират и рицар.
Готови сме за следващия Хелоуин!
Значи имаме среща.
Не, разбирам... - Не исках да кажа това.
И аз така си помислих. - Извинявай.
Здравей, Марджи.
Ако не те познавах, щях да си помисля, че ни отбягваш.
Здравей, Пати.
Всички говорят как си избягала от лапите на смъртта.
Добре че Шантавата Лили не ти е извадила и двете очи.
Не беше така.
Защо не ни разкажеш всичко?
На нашата маса.
Освен ако не искаш да останеш с Рики Рикардо и другите откачалки.
Пати?
Маргарет?
Аз съм откачалка.
Престани!
Рон? Боже, Ронда, дишай!
Колко още?
Почти стигнахме.
Уил, чакай!
Това е.
Ще убедим Рони, че трябва да се държим заедно, за да победим това нещо.
Бърз въпрос. Ами ако откаже?
Моли се да не откаже. - Не знам.
Миналия път се помолих и мъртвият ми чичо за малко да ни убие.
Добре. Не се моли тогава.
О, боже!
Какво е това място?
Нещо като клуб за някои от пилотите от базата.
Значи място за забавление на възрастните.
Кой е?
Уил.
Рич, ела.
Ехо?
Госпожо Кърш?
СНИМКИ
ДЕРИ, 1960 Г. ПРОЛЕТ, 1959 Г.
10-ГОДИШЕН ЮБИЛЕЙ, 10 МАЙ 1953 Г.
32 РОЖДЕН ДЕН, 13 АВГУСТ 1932 Г.
РАНЧО, ЛЯТО, 1908 Г.
ОКРЪГ КЪМБЪРЛЕНД, МЕЙН, 1908 Г.
Лили?
Какво правиш тук?
Вратата беше отворена.
Няма нищо. Просто не очаквах гости.
Добре ли си?
Добре съм.
Просто...
Отидохме в тунелите и...
Лили.
Казах ти да не ходите там. - Нямахме избор.
А Мати...
Мати, той...
Всичко е наред.
Всичко ще бъде наред.
Не знаех при кого да отида.
Дошла си на правилното място.
Всичко е наред.
Няма нищо.
Лили, при мен си в безопасност.
Лили, какво има?
Видяла ли си го?
Видяла си го.
О, боже! Направила си го.
Скъпа, направила си го.
Направила си го.
Лили, разбира се, че си била ти.
Това е...
Знам, че не разбираш, но ти си го върнала.
Това е старият ми костюм.
Ти си ни следяла?
Да.
Да, мислех, че може да се появи онази нощ в гробището.
Вие бяхте с колелета и си помислих, че може да го изпусна,
ако той ви се покаже.
Значи си била ти?
Но защо?
Баща ми беше карнавален артист.
Наричаше се Пениуайз Танцуващия клоун.
Аз много го обичах.
Но той почина.
Панаирът си тръгна, а аз останах в Дери.
Може да се каже, че този град...
...ме привличаше.
Родителите ти се притесняват.
Те не ми вярват за Пениуайз.
Казва, че иска да ми покаже панаира.
Той е тук.
В тръбите.
Казва ми да сляза в мазето през нощта.
Клоуните не живеят в тръбите.
Клоуните са в цирка.
Добро момиче.
Няма страшно, скъпа. Това е само балон.
Здравей, Мейбъл.
Най-накрая дойде.
Довела си и приятелка.
Татко?
Не се обръщай!
Насам, Мейбъл!
Помощ! - Не става.
Не се отваря. - Отвори вратата!
Отвори вратата!
Господи!
Не, моля те!
Мейбъл.
Не!
Миличка.
Аз съм.
Татко.
Толкова ми липсваше...
...през тези години.
Не, не се страхувай.
Мога да обясня всичко.
Само отвори вратата и ме пусни.
Точно така.
Отвори я.
Пусни ме.
Всичко ще е наред.
Беше той.
Може би по-различен.
Променен от онова, което е преживял, или от местата, където е бил.
Но в крайна сметка си беше той.
Една дъщеря знае.
И...
Изведнъж аз...
Отново се почувствах цяла за първи път след онзи ужасен ден.
Но всеки път когато се връщаше, тази сянка ми го отнемаше.
Трябваше да намеря начин да го освободя.
Затова направих каквото трябва, да го видя пак.
Ако можеше отново да ме види като малката си дъщеричка...
И да си спомни колко много се обичахме...
Тогава той щеше да се освободи.
Моля те, не ме наранявай.
Какво?
Никога не бих позволила да ти се случи нещо лошо.
А на приятелите ми?
О, Лили.
Ти би трябвало да разбираш най-добре.
Ако можеше да видиш баща си отново...
Да го прегърнеш...
Да бъдеш малкото му момиче...
Нямаше ли да направиш всичко по силите си, за да се случи това?
Баща ми е мъртъв.
Нали знаеш какво казват за Дери?
Никой не умира тук наистина.
Ела с мен довечера.
Ще ти покажа нещо.
Лили!
Трябва да се борим с това нещо всички заедно.
Няма да ходя никъде, докато не съм сигурна, че татко е в безопасност.
Баща ти ще се оправи. Никой не знае, че е тук.
Няма да се разделям с него отново.
Вие правете каквото искате.
Аз оставам тук.
Много е твърдоглава. - Нали ти казах?
Да.
Аз също.
Какво?
Добре, да започваме.
Едно, две, три, четири.
Може би да изчакаме отвън.
Не, тук е добре.
Ако онова нещо, което Лили намери, го плаши,
може би ще го спре.
Завинаги.
Ще имаме по-добър шанс всички заедно...
Да не мислите, че татко ще ми позволи да отида там отново?
Няма да ходите никъде, но ви разбирам.
Той се тревожи за теб, нали?
Да, сър, но това не е...
Харесваш дъщеря ми, нали?
Да, сър.
Аз я обичам, затова не мога да я пусна.
Значи вие двамата прекарвате много време заедно?
Татко... - Стига.
Имаш си нов приятел.
Аз съм ти баща. Трябва да го опозная малко.
Нека те питам нещо, Уилям.
Кой е любимият ти филм?
ТАВЕРНА "ФАЛКЪН"
Убиецът на деца още е на свобода.
Къде да го търсим? - Вече претърсихме района.
Може да се крие в канализацията.
Да се разделим и да претърсим отново целия район.
А онова място до железопътната линия, където се събират бездомниците?
Утре ще извикаме още хора, братята Бун и ще вземем кучета.
Не е там.
Гроган.
Знам, че не се крие до железопътната линия.
Сериозно ли? - Да.
Имаше анонимно обаждане от жена.
Не си каза името, но...
Като се има предвид за какво място говореше,
мисля, че със сигурност е там.
Ще го арестуваш ли? - Има един проблем.
Когато получихме обаждането, тъкмо си разчиствах бюрото,
защото заместник-кметът ме освободи от длъжност.
Каза, че вече не са сигурни в способността ми...
...да служа и защитавам.
Така че не.
Не, не мога дори...
Не мога дори да го глобя за неправилно паркиране.
Тогава защо ни го казваш?
Вижте кой дойде. - Какво става?
Заповядай. Внимавай, доста е силно.
Благодаря.
Младите приятели на Уил.
Какво ще пиете? - Две коли.
Две коли, добре.
Какво правят?
Мисля, че танцуват.
Какви са тези танци?
Две коли.
Благодаря.
С тази кола нещо не е наред.
Не, просто това е...
...военновъздушна кола.
Има странен вкус. - Това е вкусът на свободата, синко.
Свободата има странен вкус.
Миналата година прожектираха "Война на световете" в базата.
Той ми хареса. - Прекрасен отговор.
Ти си умно момче, Уилям.
Истината е...
...че ако с мен се случи нещо...
Добре е да знам, че човек като теб...
...се грижи за момичето ми.
Нищо няма да се случи нито с вас, нито с Рони.
Не и ако зависи от мен.
По дяволите. Дори и чарът ти не проработи?
Опитах се. Не иска.
Това е гадно.
Какво ще правим сега? - Здравей. Свириш ли?
Не знам. Малко.
Трябва да свирим, а барабанистът ни е малко...
Неразположен.
Какво ще кажеш? Искаш ли да посвириш?
Върви.
Не съм те виждала да свириш. Няколко минути няма да ни забавят.
Какво ще свирим?
Можеш ли да свириш с четки?
Много ми харесва военновъздушната кола.
Давай, Рич!
Тук е доста хубаво, а?
Само ние двамата. - Да.
Най-сетне можем да поговорим.
Нека ти кажа нещо.
Мога да слушам гласа ти чак до сутринта.
Или по-скоро собствения си глас?
Хайде, дай ми огънче.
Очаквате ли още хора тази вечер?
Не.
По дяволите!
Няма ли да си изгасите фаровете?
Какво им става?
Застани зад мен. Веднага.
Превод: Денис Шепелев