КОРОНЕР
Жартуєте?
Дякую.
Слухаю вас.
Покажіть тіла.
Джоеле, все нормально.
Хіба це кримінал – бути схожим на покійників?
Келлер, Мейсон, зі мною.
Я не розумію.
Це агент Мітчел Макнамара.
Тепер це його справа.
Так. Зараз.
Нічого особистого.
Не сумніваюся, ви чудові детективи.
Це не сексизм.
Дякую за пончик.
Ну…
До речі, ви праві.
Бути схожим на кількох покійників – не кримінал, містере Джейсон Дессен.
То що виходить? Я… я не під арештом.
Чекайте. Я ще не встиг ознайомитися.
Усе правильно? Тринадцять Джейсонів Дессенів?
Усі з однаковими відбитками пальців, групою крові й ДНК.
Цікаво.
ДНК. Це… Так швидко перевірити ДНК не вдасться.
Справді? А нам вдалося.
- Може бути підробка. - Ну…
- Може бути підробка. - А це? Як вам таке?
Це підробка?
Це ви. Ви, ви.
Це точно ви.
Мамі не показуйте.
До речі, у вас хибні припущення.
Справді? Які?
Що я коп.
Або, ну, ФБР.
Чи взагалі представник правоохоронних органів.
Але я люблю хороші відділки.
Тут більше…
гостинності.
Проблема лише одна…
постійно хтось підслуховує.
Секретні обʼєкти – ось де я зазвичай працюю.
Там дуже неприємно.
Зате ефективно.
Як їм це вдалося?
Що?
Ми знали, що вони близькі до клонування.
Але створити цілий підрозділ… У Чикаґо.
Це зухвало.
І це походження Джейсона Дессена ідеальне.
Як вас зістарили?
Чорт.
Вибачте, не хочу бути нетерплячим, але мене жорстоко зірвали з місця,
потім 13-годинний переліт сюди на C-17…
Це ваш шанс.
Що ж…
Затримали ще двох Джейсонів.
Хто доведе, яка з них користь,
не потрапить до мене під ніж.
Я вам усім зроблю розтин.
Добре. Слухайте.
Я не зможу відповісти на всі ваші питання.
Але допоможу знайти того, хто зможе.
Ось він.
Цей виродок.
Тільки він у всьому винен.
Так, я допоможу.
Знаєте, що це?
Золота зірка.
Знайдімо його.
ЗА МОТИВАМИ РОМАНУ БЛЕЙКА КРАУЧА
ТЕМНА МАТЕРІЯ
Ні.
Чому ти не в ліжку?
Не хочу вставати.
І не треба.
Я мушу раніше вийти.
Люди поспішають висушити будинок.
А де моя кава?
Поки ми говоримо, вона заварюється.
Так!
Ти справжній ангел.
- Дякую, дякую. - Це тобі.
То що…
Які в тебе на сьогодні плани?
Ну, офіс закритий,
тож я подумала, що можна попрацювати на даху.
Я прикупила трохи ґонту.
Може, почнемо у вихідні?
Ти вже два тижні це говориш.
Знаю.
А вчора вночі у спальні йшов дощ.
Будь ласка, не лізь туди.
Гаразд.
Приходь додому раніше – дай мені привід не лізти.
Мабуть, так і зроблю.
Може, о третій?
Кодове слово – «терпіння».
- Побачимось о 15:00. - Так.
На дах не лізь!
Чорт.
Ні.
На даху небезпечно.
Зголоднів, напевно.
Так, я голодний.
- Дякую. - На здоровʼя.
Я наллю тобі води.
Давай.
Та перша ніч…
була ніби зіткнення світів.
Ти дивилася на мене…
Пам'ятаєш?
Це було так… Ніби ніхто й ніколи раніше мене не бачив…
до тієї миті…
я був з тобою.
Тієї ночі на горищі…
Я одружився з тобою.
І я тримав на руках Макса
тієї ночі в лікарні…
коли його сердечко зупинилося.
Я був…
з тобою кожну ніч і кожен день нашого безладного… прекрасного життя.
До вечора, коли поцілував тебе на прощання
і той монстр украв у мене це життя.
Я знайшов… Я знайшов тебе.
Поглянь.
Це ж я.
Це я.
Цю задачу нам не розвʼязати.
Ні, це можливо.
Ні.
Я зробила вибір.
Зроби інший вибір. От зараз.
Залишимося в цьому будинку.
Чарлі не треба нічого знати.
Я про все подбаю.
Думаю, тобі краще піти.
Не можу… Я просто не можу. Не можу.
Я прошу тебе – йди.
Стій, стій.
- Іди сюди. - Джейсоне, йди звідси!
Ти моя дружина. Це моя дитина.
Стій. Даніело. Стій!
Я не хотів…
Стій!
Що?
Ні.
Невже я нічого для тебе не означаю?
Ні, ні.
Просто йди собі.
Іди.
Будь ласка.
Ні, ні, ні.
Кажи.
Скажи кодове слово.
Терпіння, терпіння.
Терпіння. Це я.
Боже.
Давай. Ти в порядку?
- Не забилася? - Ні.
Готова?
Отут. Добре?
Добре. Скидаємо його.
Так.
Думаєш, тут можна лишатися?
Він не з цього світу.
Його ніхто не шукатиме.
Закопаємо й будемо жити далі.
Піду прибирати у спальні.
А я викопаю яму.
Добрий день.
Агов!
Вибачте. Я не хотів налякати.
Я думав постукати у двері, але почув тут звуки…
Я полісмен Джей Стрінґер.
- Як справи? - Чудово.
Добре. Для чого яма?
Ви уявляєте? Наш собака вмер.
- Та ну? - Так.
Прикро це чути.
Для нас усіх це велике горе.
Так.
Ну таке. Ви щось хотіли?
Кілька годин тому
нам повідомили про покинуту машину на заправці
за чверть кілометра звідси.
Знаєте ту заправку?
Так.
Перевірили номери,
і виявилося, що це авто викрали в Чикаґо п'ять днів тому.
Не хочу вантажити вас деталями.
Серед знайдених предметів було оце.
Тут багато… Багато… Тут написано багато дивного.
Тому я й приїхав сюди.
На останній сторінці адреса.
Ваша.
- Наша адреса? - Так. Є ідеї, чому?
Ні. Немає.
Це ваша нерухомість?
Так. Ну, ми орендуємо.
- Вибачте, як вас звати? - Брюс.
- Дуже приємно. - Брюс Чейні.
- Так. - Дуже приємно.
- Ви тут з кимось живете? - З дружиною і сином.
А як їх звати?
Лінн і Ейдан.
Ейдан. Він тут навчається?
Так, у випускному класі.
Але він хороший хлопець, розумієте?
Тому я не думаю, що він до цього якось причетний.
Посвідчення особи при вас?
Ні, воно в будинку.
Я лише одним оком гляну і відчеплюся від вас.
Чудово. Так, звісно.
Заходьте.
А що це у вас?
Отам.
Собаку збила машина, і…
Це жахливо. Ми знайшли його біля дороги.
Я заніс його всередину. Це просто…
Не хочу вам розказувати, але було… багато крові.
Вашому сину було дуже боляче?
Так, нам усім боляче.
А знаєте, гаманець у машині. Ходімо.
Стійте.
Руки вгору. Не рухайся!
Диспетчере, це 15-та машина.
Терміново пришліть підмогу на Спарроу-лейн, 301,
можливе вбивство. Прийом.
Не рухайся!
Усім підрозділам поблизу відреагувати.
Відійди від нього!
Ані руш.
Диспетчерська. Це Восьмий. Будемо через десять хвилин.
Треба тікати.
Так.
Візьми тривожні сумки.
Сідай у машину. Я прийду.
Іди.
Вставай.
Спокійно, спокійно.
Ми не погані люди. Розумієш?
Вибач.
- Гей. - Тату, ви де?
Уже їдемо.
ВЕЛИКИЙ ПРОДУКТОВИЙ ЦЕНТР
- А як же продукти? - Забий. Кинь їх.
- Сідай. Треба їхати. - Сідай.
Їдемо.
БАТЬКИ ВІДПРАВИЛИ МЕНЕ ПО ПРОДУКТИ
ЦІЛИЙ СПИСОК ВТУЛИЛИ
ЩО ВОНИ САМІ РОБЛЯТЬ?
УВЕЧЕРІ ЗУСТРІЧАЄМОСЯ?
Швидше!
Ні! Чекайте.
Чому в мами одяг у крові?
Чому ми тікаємо з цього світу через сім місяців?
Усе ж було нормально.
Чарлі, ти…
Я й кроку не ступлю до тієї коробки, доки хтось мені не пояснить.
У мене є своє життя.
Я розумію.
Нас знайшла копія твого батька.
Він прийшов у будинок, і…
я його застрелила.
Він мертвий?
Так.
Приїхала поліція. І ми мусили тікати.
Нам треба йти.
Привіт.
Замовила зелений чай.
- Привіт. - Рада тебе бачити. Дякую.
Не лякайтесь, але на вас витріщається якийсь дивак.
Сказати йому щось?
Ви мене знаєте?
Я теж прийшов у цей світ з такою річчю.
Люди думали, що це витвір Бенксі.
Якісь підлітки встановили камеру на випадок, якщо художник повернеться.
А це ви.
За кілька днів до того, як покинути вас тут, Джейсон зробив те саме зі мною.
Сідайте.
- Ви друг Джейсона Дессена? - Так.
Цей Джейсон Дессен одружений з Даніелою?
Викладав фізику в маленькому коледжі?
Нудний любитель віскі,
жахливо танцює, ще гірше грає в настілки.
Це мій найкращий друг.
Сучий син.
Що?
Джейсон, який вас тут покинув…
Назвімо його «Джейсоном-2».
Гаразд.
Я прийшла сюди не з ним.
Я не розумію.
Здається, я прийшла з вашим Джейсоном.
Як?
Джейсон-2 викрав вашого Джейсона,
щоб самому жити його життям.
Стій. Зачекай. Чекай!
Слухайте…
Зосередьтеся на тому, що нам потрібно.
Інші наші версії не можуть жити в Чикаґо.
Не можна бути відомими. Не можна бути злочинцями.
Добре.
- Гей, сумка! - Ампули!
- Я тримаю. - Тату!
Мамо! Мамо!
Чарлі!
- Чарлі! - Що сталося?
Чарлі!
Його зачинило вітром.
Так. Штовхай.
Штовхаймо!
Боже мій!
Чарлі, тягни!
Тягни!
Не зупиняйся. Штовхай.
Тож Джейсон-2 просто покинув тебе тут.
Так.
Сказав, що хоче показати мені, своєму найкращому другові,
місце, яке мені сподобається.
А потім зачинив двері, залишивши мене за ними.
Я не одразу зрозумів, що все це насправді.
У мене нічого не було. Тільки одяг, що на мені.
І, само собою, нікуди було піти.
Але я подумав: якщо в цьому світі є моя сестра Камілла,
вона – мій найбезпечніший варіант.
Але я погано прорахував ситуацію.
У цьому світі Раян Голдер помер десять років тому.
Чекай. Зажди.
Камілло, я тобі поясню. Будь ласка, вислухай.
Тож я сказав їй правду.
Вона мені повірила.
І прийняла.
Дякую.
До неї магічним чином повернувся брат.
Але для мене все це неправильно.
І Камілла просто нагадує про все, що я втратив.
Тому так, життя важке.
У Камілли є друг у лабораторії,
тож весь вільний час я присвячував
пошукам препарату, який переніс мене сюди.
Його назва – «Лавандові крила».
У мене були «Бузкові».
Так його назвала інша твоя версія.
Так дивно.
- Так, дивно. - Чорт.
Я працював багато місяців
і створив щось ефективне. Я так думаю.
Нарешті я міг вернутися додому, до свого життя.
І тоді…
Бокс перемістили.
Довбаний бокс перемістили.
- Отак. - Спокійно.
Це наче…
Мій будинок згорів,
і всі люди, яких я знав, повмирали.
А потім мене відправили на іншу планету.
І я не можу ні з ким поговорити.
Я чудово розумію, про що ти.
Через Джейсона-2.
Через того мудака.
Кінчений мудак.
Так.
Може, знизимо планку?
Просто світ з готелем, аби не ночувати в боксі.
Згода.
Домовились.
ГОТЕЛЬ «МІЛШИР»
Я піду помиюся.
Добре.
Ти в порядку?
Пробач.
Вибач.
Ні.
Тобі нема за що вибачатися.
Нема за що.
Немає.
А тепер починайте повертатися сюди.
Вдихаємо носом.
Затримайте.
І видихаємо ротом.
Відчуйте, як розслабляється тіло.
Відчуйте, як воно розширюється, глибоко вдихніть носом.
Добре.
Видихайте через рот.
А тепер починайте повертатися сюди.
Глибокий вдих.
Затримайте.
Тримайте.
І видихайте.
Дякую, олуко.
Ви не уявляєте, як це змінило моє життя.
Сандро, мені дуже приємно, що ми з вами разом у цьому просторі.
Дякую.
Вибачте, наступне заняття завтра.
Розумію, це дуже-дуже дивно.
Пригостити випивкою?
Дякую.
Навіть у найважчі часи я не граюся з віскі.
На смак воно як багаття.
Скільки часу минуло?
Ого. Я вже три роки не пʼю.
Один мій друг любив віскі.
Розповів про його нюанси.
То що я думаю?
Чому я?
Охрініти.
Контролювати бокс виявилося важче, ніж я уявляв.
Хтось має навчити мене гамувати розум.
Це не відповідь на моє питання.
Партнер мене зрадив.
Ми працювали разом 20 років, і одного разу він просто…
пішов.
Як думаєш, мені можна довіряти?
Ми завжди були самі, у вічній пастці десь посередині.
Надто чорні, інші найбагатші не приймали нас у коло.
А брати на районі кажуть, що ми базаримо як білі.
Надто кучеряво, але не по-ґейськи.
Надто зухвалі, надто скромні.
Недовірливі, вічно довіряємо не тим людям.
Ми – перебір.
І вічно якісь не такі.
Але розумієш, оце… ми з тобою…
означає, що вже не треба ховатися.
Не треба міняти коди.
Ми зрозуміємо один одного.
А якщо ти колись мене «кинеш»,
десь глибоко в душі, думаю, я зрозумію.
Навіщо тобі все це?
Коли я вперше зайшов у бокс, я… я не знав, як він діє.
Але я вчився.
Повільно, болісно, з часом.
Я провів там багато місяців.
Багато дізнався про себе і автоматично – про тебе.
Цей бокс – наймогутніша річ, створена за всю історію.
Я хочу ним керувати.
Щоб робити щось хороше.
Не лише в цьому світі, але й у всіх світах.
Добре.
Покажи мені.
Доброго ранку.
- Кави? - Ні, дякую.
Мені треба йти. Що в тебе сьогодні?
Зустрічі на теми, які легко можна обговорити в пошті.
- Скажи? - А у тебе?
Трохи підпільної хімії, і все.
Шкода, що я не люблю наркотики.
Був би як Гайзенберґ.
Ти ж знаєш, я не розумію.
Це вчитель хімії, який варить мет.
Найкращий мет.
А цей варильник мету – твій друг?
Та ні. Це… Забудь. Не зважай.
А ще прийде Аманда,
і ми разом підемо на церемонію відкриття в парк Мілленіум.
Між вами щось є?
Гадки не маю, про що ти.
А я думаю, що маєш.
Я подумав: можемо повечеряти втрьох.
Що ти про це скажеш?
Залюбки.
Чудово.
- А якщо ти приготуєш? - Гаразд.
- Було б чудово. - Добре.
- До зустрічі. - Бувай.
Дякую, що прийшла.
Нема за що. Я відчуваю приналежність.
Так і є.
Звісно ж.
Крім того, роботи мало,
клієнти розʼїхалися,
а я розійшлася з хлопцем. Тому…
Що між вами сталося? Розкажи, цікаво ж.
Нам було важко зрозуміти потреби одне одного.
Це твоя клінічна оцінка?
Справді?
Знайти тут людину, з якою можна порозумітися,
виявилося важче, ніж я думала.
Так. Іноді здається, що я розмовляю зовсім іншою мовою.
Усі, хто тут живе, такі…
Емоційно свідомі, позитивні.
Надокучливо терплячі.
Так.
Світ чемного сексу.
Скажи?
Що з ними таке?
Тут ніхто не трахається. Вони… ніжно стукаються.
Дякую всім, що викроїли час у своєму розкладі
і прийшли пережити цю мить разом з містом.
Коли анонімний художник благословив наше місто талантом,
я був дуже задоволений.
Можу відзначити, що все місто заінтриговане цією річчю.
Як нам її розуміти?
Це пазл, подарунок, портрет невідомого?
На жаль, оригінальне розташування в парку Чикава
виявилося непродуманим,
але, оскільки цей витвір мистецтва явно призначався для громадськості,
ми хочемо нарешті повернути його людям
прямо тут, у центрі Чикаґо.
Що думаємо?
Мені подобається.
Цікаво, чи є тут заклад з вайфаєм? Пошукаємо себе в інтернеті.
Є «Чудова квасоля» на Північній Кедзі та Мілвокі
з безплатним вайфаєм.
Ви постійна клієнтка, Даніела Дессен,
і маєте на рахунку безкоштовну каву.
Що за фігня?
Звідки ти знаєш моє імʼя?
Підписка на безготівковий світ Velocity
дає вам доступ до всіх послуг цифрового консьєрж-сервісу.
Ми підтвердили вашу особу завдяки голосу й розпізнаванню обличчя.
А мене ти знаєш?
Джейсон Ешлі Дессен, науковий директор Velocity Tech з 2015 року.
Ви з CEO Лейтоном Вансом – архітектори всіх технологій Velocity Tech.
Дякую, що створили мене.
Ні. Ні, не може бути.
Чарлі Дессен, зараз уроки, а ти не в школі.
Згідно з параметрами акаунту Velocity,
я надіслав Даніелі та Джейсону координати поточного місцеперебування Чарлі.
А також доповів про тебе контролеру прогулів.
Добре.
Гаразд.
А краще коли-небудь стане?
Минула доба була жахлива.
Ми знайдемо безпечне місце.
Ні.
Чарлі, попри всі труднощі,
ми разом, і це головне.
Зберися, ходімо.
Навіть якщо буде ідеальний світ,
нас знайде ще одна твоя копія.
Чарлі.
Ти знаєш, що так буде. Так буде й далі.
Ми не будемо в безпеці.
Той бокс усе зіпсував!
Ні, це я.
- Люба. - Я зіпсувала.
Ми знайшли тихе життя.
Воно було прекрасне.
А я його зіпсувала, Чарлі.
Ти не винна.
Я винна.
Я запанікувала, коли з'явився Джейсон.
Більше це не повториться.
Чому ти така впевнена?
Вони ще прилізуть. Вони… постійно лізтимуть.
Якщо я не знищу бокс.
Так.
Треба знайти світ, який нам підходить…
А тоді я знищу цю довбану коробку.
Питання на десять мільйонів доларів: якщо зараз узяти «Лавандові крила»
і ввійти в цей бокс, це спрацює?
Це так далеко.
Я думаю, квантовий зв’язок з джерелом енергії бокса обірвано.
- Тепер це просто коробка. - Гаразд.
Мабуть, я застряг тут назавжди.
Ходімо вечеряти. Камілла дуже хоче познайомитися.
Я теж. Я голодна.
Безпечне місце, де можна почати спочатку.
Де люди добрі.
Де ми зможемо знову жити хорошим життям.
З чистого аркуша.
Ні, не може бути.
Що?
Зачекайте.
Що таке?
Нічого.
Просто…
Здається, я тут уже був.
Не годиться.
Переклад субтитрів: Олена Любенко