Du tuller, ikke sant?
Takk.
Kan jeg hjelpe deg?
Vis meg likene.
Det går bra, Joel.
Hva? Er det ulovlig å ligne på folk som er døde?
Keller, Mason, bli med meg.
Jeg forstår ikke.
Dette er agent Mitchel MacNamara.
Det er hans sak nå.
Vel. Her.
Det er ikke personlig.
Dere er sikkert flinke etterforskere. Det er ikke kjønnsdiskriminering.
Takk for donuten.
Vel…
Du har rett, forresten.
Det er ikke ulovlig å ligne på en gjeng med døde, Jason Dessen.
Så hva er dette? Jeg er ikke arrestert.
Vent litt. Jeg rakk ikke å sette meg inn i saken.
Kan dette stemme? Tretten Jason Dessen-er?
Alle med samme fingeravtrykk, blodtype, DNA.
Merkelig.
DNA. Man får ikke DNA-svar så fort.
Ikke? For jeg føler at vi gjorde det.
- Den kan være forfalsket. - Vel…
- Den kan være forfalsket. - Hva med den? Og den?
Er den forfalsket?
Det er deg. Deg, deg.
Det er definitivt deg. Ikke vis det til moren din.
Du baserer deg på feil tanke, forresten.
Ja? Hva da?
At jeg er politi.
Eller, du vet, FBI.
Eller fra noen ordensinstans.
Men jeg elsker en bra politistasjon.
Så mye mer innbydende.
Det eneste problemet er…
…at noen alltid lytter.
Jeg jobber ellers på etterretningstjenestens avhørssentre.
Og de er ubehagelige.
Men de er effektive.
Hvordan i helvete klarte de det?
Hva?
Vi visste at de var nær målet med kloning.
Men de satte opp en hel celle. I Chicago.
Modig.
Og Jason Dessen-historien er perfekt.
Hvordan aldret de deg?
Jøss.
Beklager, jeg mener ikke å være utålmodig, men uthentingen var brutal,
og så en 13 timer lang flytur bak i en C-17 for å komme hit,
så det er din tur.
Vel… Jeg har to andre Jason-er i varetekt.
Den første som viser seg nyttig, slipper å ende på obduksjonsbordet.
- Jeg skjærer dere opp, alle sammen. - OK. OK, hør her.
Hør her, jeg har ikke alle svarene du vil
Men jeg kan vise deg hvem som vet alt.
Han her.
Den fyren der.
Han er ansvarlig for alt dette.
Ja…jeg skal hjelpe deg.
Vet du hva det er?
En jævla gullstjerne.
La oss finne ham.
BASERT PÅ ROMANEN AV BLAKE CROUCH
Nei.
Hvorfor ligger du ikke i sengen?
Jeg vil ikke stå opp.
Det trenger du ikke.
Jeg må inn tidlig.
Det haster med å få huset tett.
Men hvem skal gi meg kaffe?
Jeg lager kaffe nå.
Ja!
Du er en ekte engel.
- Takk, takk. - Til deg.
Så…
Hva skal du i dag?
Kontoret er stengt,
så jeg tenkte jeg kunne begynne på taket.
Jeg fikk tak i takstein.
Hva om vi gjør det i helgen?
Det har du sagt de siste to ukene.
Jeg vet det.
Og det regnet på soverommet vårt i går kveld.
Ikke klatre opp dit.
OK.
Hva om du kommer hjem tidlig, så slipper jeg det.
Det kan jeg nok gjøre.
Hva med klokken tre?
Kodeordet er "tålmodighet".
- Vi ses klokken tre. - Ja.
Ikke gå på taket!
Å, sk…
Nei.
Det taket er ikke trygt.
Du må være sulten.
Ja, jeg er skrubbsulten.
- Takk. - Bare hyggelig.
Du skal få vann.
OK.
Den første natten…
…var som om verdener kolliderte.
Da du så på meg…
Husker du det?
Det var som om… Det var som om ingen hadde sett meg før…
før det øyeblikket…
…jeg var hos deg.
Den kvelden på loftet…
…giftet jeg meg med deg.
Og jeg holdt Max med deg
den kvelden på sykehuset…
da det lille hjertet hans sluttet å slå.
Jeg var…
Jeg var hos deg hver eneste natt og dag i vårt rotete… vakre liv.
Til den kvelden jeg kysset deg farvel,
og det monsteret stjal alt fra meg.
Jeg fant… Jeg fant deg.
Du.
Se.
Det er meg.
Vi kan ikke løse dette.
Jo, det kan vi.
Nei.
Jeg tok et valg.
Ta et annet valg nå.
Du kan bo i dette huset.
Charlie trenger ikke engang å vite det.
Jeg kan ta meg av alt.
Jeg syns du bør gå.
Jeg kan ikke… Jeg kan bare ikke gjøre det.
Jeg vil at du skal gå.
Vent.
- Kom hit. - Jason, du skal dra!
Du er kona mi. Det er barnet mitt.
Hei. Daniela. Hei!
Jeg mente ikke å…
Vent!
Hva?
Nei.
Betyr jeg ingenting for deg?
Nei.
Bare dra.
Dra.
Vær så snill. Vær så snill.
Nei, nei, nei.
Si det.
Gi meg kodeordet.
Tålmodighet.
Tålmodighet. Det er meg.
Herregud.
Greit. Går det bra?
- Går det bra? - Ja.
OK, klar?
Her. OK?
Sånn, ja. Rull ham av.
OK.
Tror du vi kan bli?
Han er ikke fra denne verdenen.
Ingen vil savne ham.
Vi graver ham ned og lever videre som før.
Jeg begynner på soverommet.
Jeg begynner på hullet.
Hei sann.
Hei!
Beklager. Mente ikke å skremme deg.
Jeg skulle banke på, men jeg hørte en lyd bak her…
Førstebetjent Jay Stringer.
- Hvordan går det? - Flott.
Bra. Hva er hullet til?
Kan du tro det? Hunden vår døde.
- Sier du det? - Ja.
Det var leit å høre.
Ja, vi er ganske knust.
Ja.
Ja, uansett. Hva kan jeg gjøre for deg?
For et par timer siden
fikk vi melding om et forlatt kjøretøy
på bensinstasjonen 400 meter unna.
Kjenner du til den?
Ja.
Vi sjekket skiltene,
og bilen ble stjålet i Chicago for fem dager siden.
Jeg skal ikke kjede deg med detaljene.
Blant annet fant vi dette.
Mye… Det står mye rare greier her.
Det var derfor jeg kom.
På siste side er det en adresse.
Din.
- Adressen vår? - Ja, vet du hvorfor?
Nei.
Eier du eiendommen?
Ja. Ve, vi leier.
- Hva heter du? - Å, Bruce.
- Hyggelig. - Bruce Cheney.
- Ja. - Hyggelig.
- Bor du her ute med noen andre? - Kona og sønnen min.
Og hva heter de?
Lynn og Aidan.
Aidan, går han på skole her ute?
Ja, han er avgangselev.
Men han er en bra gutt.
Så jeg tror ikke han har noe med det å gjøre.
Har du legitimasjon?
Nei, den ligger inne.
Ja, jeg må bare se den, og så skal jeg la deg være i fred.
Flott. OK, selvfølgelig.
- Bli med inn. - Hva skjedde der?
Der.
Hunden ble påkjørt, og…
Det er forferdelig. Vi fant ham nede ved veien.
Jeg måtte bære ham inn. Det var bare…
Jeg vil ikke… Jeg vil ikke si mer, det var mye blod.
Tar sønnen din det tungt?
Ja, det gjør vi alle.
Vet du hva, lommeboken min er i bilen. Kom.
Hei.
Få se hendene dine. Ikke rør deg!
Sentral, dette er bil 15.
Ber om forsterkninger til Sparrow Lane 301,
mulig 140. Over.
Ikke rør deg, for faen!
Alle betjenter i nærheten rykker ut.
Kom deg vekk fra ham!
Hei!
Ikke rør deg.
Dette er bil 8. Vi er på vei, ti minutter unna.
Vi må dra.
Ja.
Hent bagene.
Sett deg i bilen. Jeg møter deg der.
Gå.
Reis deg.
OK.
Vi er ikke dårlige mennesker. OK?
Beklager.
- Hei. - Pappa, hvor er dere?
Vi er på vei.
- Hva med matvarene? - La dem stå.
- Vi må dra. - Det går bra.
Kom igjen.
JEG MÅ HANDLE FOR FORELDRENE MINE.
DE GA MEG EN LANG LISTE.
HVA GJØR DE EGENTLIG?
SKAL VI FORTSATT HENGE SENERE?
Kom igjen!
Nei! Vent.
Hvorfor har mamma blod på klærne?
Hvorfor må vi dra fra denne verdenen etter syv måneder når alt funket?
Charlie, du…
Nei, jeg tar ikke ett skritt mot den boksen før noen forteller hva som foregår.
Dette er mitt liv også.
Jeg vet det.
En versjon av faren din fant oss.
Han kom til huset, og…
Jeg skjøt ham.
Er han død?
Ja.
Politiet kom, OK? Og vi måtte vekk.
Vi må dra.
Hei.
Kjøpte grønn te.
- Hei. - Hei. Godt å se deg. Takk.
Ikke frik ut, men det er en rar fyr der borte som stirrer på deg.
Skal jeg si noe?
Kjenner du meg?
Jeg kom også til denne verdenen med en sånn.
Folk trodde det var en Banksy.
Så noen ungdommer satte opp et kamera, i tilfelle kunstneren kom tilbake.
Det er deg.
Noen dager før han forlot deg her, gjorde Jason det samme med meg.
Sett deg.
- Er du venn med Jason Dessen? - Ja.
Er den Jason Dessen du kjenner gift med Daniela?
Underviser i fysikk på et lite universitet?
Irriterende whiskyelsker, dårlig til å danse, dårligere i brettspill.
Bestevennen min.
Din jævel.
Hva?
Den Jason som forlot deg her,
la oss kalle ham "Jason 2".
OK.
Det var ikke ham jeg kom hit med.
Jeg forstår ikke.
Jeg tror jeg kom hit med din Jason.
Hvordan?
Jason 2 kidnappet din Jason,
så han kunne stjele livet hans.
Vent. Vent. Vent!
Hei…
Fokuser på det vi vil.
Ingen andre versjoner av oss kan bo i Chicago.
Vi kan ikke være berømte. Ikke kriminelle.
OK.
- Hei, vesken! - Ampullene!
- Har deg. - Pappa!
Mamma! Mamma!
Charlie!
- Charlie! - Hva skjer?
Charlie!
Den blåste igjen.
Greit. Dytt.
Dytt!
Herregud!
Dra, Charlie!
Dra!
Fortsett å dytte.
Så Jason 2 bare forlot deg her.
Ja.
Han sa han ville ta meg, sin beste venn, med til et sted jeg ville elske.
Så lukket han døren med meg på utsiden.
Det tok litt tid å forstå at dette er ekte.
Jeg hadde ingenting. Ingen steder å dra, så klart.
Men jeg tenkte at om søsteren min Camilla er i denne verdenen,
er hun mitt tryggeste alternativ.
Men jeg tenkte ikke på alle muligheter.
Ryan Holder i denne verdenen døde for ti år siden.
Vent. Vent.
Camilla, jeg må forklare deg noe.
Så jeg fortalte henne sannheten.
Hun trodde meg.
Hun slapp meg inn.
Takk.
Og sånn hun ser det, har hun fått broren sin tilbake på magisk vis.
Men for meg er ikke dette riktig.
Og Camilla minner meg om alt jeg mistet.
Så ja, det har vært tøft.
En venn av Camilla har et laboratorium.
Så jeg brukte hver våkne time på å prøve å gjenskape
stoffet som ble brukt til å få meg hit.
- Lavender Wings. - Jeg kaller det Lilac Wings.
En annen versjon av deg valgte navnet.
Det er så rart.
- Ja, det er rart. - Faen.
Uansett, etter mange måneder
lagde jeg noe som jeg tror fungerer.
Jeg skulle endelig hjem til livet mitt.
Og så…
De flyttet boksen.
De flyttet den jævla boksen.
- Sånn, ja. - Rolig.
Det er som…
Huset mitt brant ned,
og alle jeg har kjent døde.
Men så ble jeg sendt til en annen planet.
Så jeg har ingen å snakke med.
Jeg vet akkurat hva du mener.
På grunn av Jason 2.
På grunn av den kødden.
Jævla kødd.
Ja.
Hva om vi senker lista?
Bare en verden med et hotell, så vi slipper å tilbringe natten i boksen.
Avtale.
- Skal bare vaske meg. - Greit.
Hei.
Går det bra?
Beklager.
Nei.
Hør her, du har ingenting å beklage for.
Ingenting.
OK. Begynn å komme tilbake til dette rommet.
Pust inn gjennom nesen.
Hold.
Og ut gjennom munnen.
Kjenn at kroppen dekomprimeres.
Kjenn at kroppen utvider seg, pust dypt inn gjennom nesen.
Bra.
Og ut gjennom munnen.
Begynn å komme tilbake til dette rommet.
Pust dypt inn.
Hold.
Og slipp.
Takk, Oluko.
Du aner ikke hvor mye dette har forandret livet mitt.
Sandra, det er en glede å dele dette rommet med deg.
Takk.
Beklager, neste time er ikke før i morgen.
Jeg vet at dette er veldig rart.
Får jeg spandere en drink?
Takk.
Ja, selv i det tyngste roter jeg aldri med whisky.
Smaker som leirbål.
- Hvor lenge er det siden? - Jøss. Edru i tre år.
Jeg hadde en venn som elsket whisky. Lærte meg nyansene i det.
Så hva tenker jeg på?
Hvorfor meg?
Fy faen.
Å kontrollere boksen var vanskeligere enn jeg trodde.
Jeg trenger noen som kan lære meg å roe tankene.
- Det svarer ikke på spørsmålet mitt. - Jeg hadde en partner som lurte meg.
Vi jobbet sammen i 20 år, og en dag bare…
…dro han.
Så du tror du kan stole på meg?
Vi har alltid vært alene, alltid fanget i en mellomting.
For svarte til å bli akseptert av de andre rike.
Men våre brødre sier vi snakker som hvite.
For skeiv, men ikke homofil.
For kjepphøy, for ydmyk.
Tror ikke på noen, stoler på feil folk.
Vi er for mye.
Aldri nok.
Men dette, du og jeg,
betyr at vi ikke trenger å gjemme oss.
Ikke bytte kode.
Vi forstår hverandre.
Og hvis du noen gang lurer meg,
tror jeg at noe dypt i meg kommer til å forstå det.
Hvorfor gjør du alt dette?
Da jeg først gikk inn i boksen, ante jeg ikke hvordan det funket.
Men jeg lærte.
Sakte, smertefullt, med tiden.
Jeg var der i månedsvis.
Jeg lærte mye om meg selv, og deg.
Boksen er det mektigste som noen gang er skapt.
Og jeg vil bruke den.
Jeg vil gjøre noe bra med den.
Ikke bare i denne verdenen, men i alle verdener.
OK.
Vis meg.
God morgen.
- Kaffe? - Nei takk.
Jeg må dra. Hva har du i dag?
Bare møter om ting som lett kunne vært skrevet i en e-post.
- Ikke sant? - Du?
Bare litt mer kjemiarbeid under bordet.
Synd jeg ikke driver med dop. For jeg kunne blitt helt Heisenberg.
- Jeg forstår ikke referansene dine. - Han er kjemilærer og lager metamfetamin.
Den beste metamfetaminen.
Og denne metamfetaminmakeren er en venn av deg?
Det er ingenting. Glem det.
Og Amanda kommer,
og vi skal på avdukingen i Millennium Park sammen.
Blir dette en greie?
Aner ikke hva du snakker om.
Det tror jeg du gjør.
Jeg tenkte vi tre kunne spise middag sammen. Hva synes du om det?
Gjerne.
Perfekt.
- Hva synes du om at du lager mat? - Greit.
- For det vil jeg gjerne. - OK.
- Vi ses. - Ha det.
Takk for at du ble med.
Jeg føler at jeg er en del av dette.
Det er du.
Selvsagt er du det.
Dessuten er det lite jobb,
klientene mine reiser,
og jeg slo opp med fyren jeg datet.
Hva skjedde der? Få detaljene.
Vi slet med å forstå hverandres behov.
Er det din kliniske vurdering?
Er det?
Å finne noen her som jeg kan føle meg nær,
har vært vanskeligere enn forventet.
Ja. Noen ganger føler jeg at jeg snakker et helt annet språk.
Alle her er så…
Følelsesmessig bevisste, positive.
Irriterende tålmodige.
Ja.
- Det er en verden av høflig sex. - Ikke sant?
Hva er det med dem?
Ingen blir knullet her. De tafser bare forsiktig.
Takk for at dere tok dere tid til å oppleve
dette øyeblikket sammen som en by.
Da denne anonyme kunstneren velsignet byen med talentet sitt,
ble jeg så glad.
Man kan trygt si at byen ble fascinert da den dukket opp.
Hva skal vi tro om den?
En gåte, en gave, et portrett av det ukjente?
Dessverre var plasseringen! i Shikaakwa Park upassende på lang sikt,
men siden dette skulle være offentlig kunst,
gleder vi oss til å gi den tilbake
til publikum her i hjertet av Chicago.
Hva synes vi?
Det ser ganske bra ut.
La oss se om vi kan finne et sted med wi-fi. Søke på oss selv.
The Excellent Bean på hjørnet av North Kedzie og Milwaukee har gratis wi-fi.
Som stamkunde, Daniela Dessen,
har du gratis kaffekreditt på kontoen din der.
Hva faen?
Hvordan visste du hva jeg het?
Abonnementet ditt på Velocitys kortløse verden
gir deg tilgang til vår digitale tjeneste.
Vi bekreftet identiteten din med stemme- og ansiktsgjenkjenning.
Vet du hvem jeg er?
Jason Ashley Dessen, forskningssjef i Velocity Tech siden 2015.
Du og direktør Leighton Vance er arkitektene bak alt fra Velocity Tech.
Takk for at du skapte meg.
Nei. Nei, aldri i livet.
Charlie Dessen, du er ikke på skolen.
Ifølge innstillingene på kontoen din
har jeg sendt Daniela og Jason Charlies nåværende posisjon.
Jeg har også rapportert deg til skolen.
OK.
OK, greit.
Hvordan kan dette bli bedre?
Det siste døgnet har vært brutalt.
Vi finner et trygt sted.
Nei.
Charlie. Dette er vanskelig,
men vi er sammen, og det er det som betyr noe.
Så kom igjen.
Selv om vi finner en perfekt verden, vil en versjon av deg finne oss.
Charlie.
Du vet at det vil skje. Det bare fortsetter.
Vi blir aldri trygge.
Den boksen ødela alt!
Nei, det var meg.
- Kjære. - Jeg ødela det.
Vi fant et stille liv.
Det var et godt liv.
Jeg ødela det, Charlie.
Det er ikke din skyld.
Det er min skyld.
Fordi jeg fikk panikk da den Jason-en kom.
Det skal ikke skje igjen.
Hvordan kan du si det?
Det kommer flere. De vil fortsette å komme.
Med mindre jeg ødelegger boksen.
Ja.
Vi finner en verden som fungerer for oss.
Og så tar jeg knekken på den.
OK, så det store spørsmålet er: Hvis vi tar Lavender Wings nå
og går inn i boksen, fungerer det?
Det er milelangt unna.
Jeg tipper at den har brutt kvanteforbindelsen til kraftkilden.
- Nå er det bare en boks. - Greit.
Jeg må vel bli her for alltid.
La oss gå og spise. Camilla vil gjerne møte deg.
Jeg også. Jeg er sulten.
Et trygt sted der vi kan begynne på nytt.
Hvor folk er snille.
Hvor vi kan få et godt liv på nytt.
På nytt.
Det kan ikke stemme.
Hva da?
Bare vent litt.
Hva er galt?
Ingenting.
Det er bare…
Jeg tror jeg har vært her før.
Det går ikke.
Tekst: Trine Haugen