KORONERIS
Juokaujat, tiesa?
Ačiū.
Kuo galiu padėti?
Parodykit kūnus.
Viskas gerai, Džoeli.
Kas yra? Neteisėta atrodyti kaip numirėliui?
Keler, Meison, eikit su manimi.
Nesupratau.
Čia agentas Mičelas Maknamara.
Dabar tai jo byla.
Tuoj.
Nieko asmeniško.
Esu tikras, kad esate puikios detektyvės.
Čia ne seksizmas.
Ačiū už spurgą.
Na…
Beje, tu teisus.
Nėra neteisėta atrodyti kaip krūvai numirėlių, pone Džeisonai Desenai.
Tai kas čia? Aš nesuimtas.
Palauk. Neturėjau laiko susipažinti.
Ar tai tiesa? Trylika Džeisonų Desenų?
Visi su vienodais pirštų atspaudais, kraujo grupe, DNR.
Įdomu.
DNR. Negalite taip greitai išgauti DNR.
Tikrai? Nes atrodo, kad išgavome.
- Tai galima būtų suklastoti. - Na…
- Tai galima būtų suklastoti. - O šitą? O šitą?
Čia klastotė?
Čia tu. Tu, tu.
Čia tikrai tu.
Šitos nerodyk mamai.
Beje, remiesi klaidinga prielaida.
Kokia?
Kad aš esu faras.
Ar dirbu FTB.
Ar kokiai nors kitai teisėsaugos agentūrai.
Bet mėgstu gerą policijos nuovadą.
Čia daug…
maloniau.
Vienintelė bėda…
visada kas nors klausosi.
Taigi, įprastai dirbu slaptuosiuose kalėjimuose.
Vaje, ten tikrai nemalonu.
Jie efektyvūs.
Kaip, po galais, jie tą padarė?
Ką?
Žinojome, kad jie priartėjo prie klonavimo.
Bet įrengė visą laboratoriją. Čikagoje.
Drąsu.
O ši Džeisono Deseno kilmė – tobula.
Kaip tave pasendino?
Vaje.
Atleisk, nenoriu būti nekantrus, bet mane žiauriai ištraukė,
po to sekė 13 valandų skrydis lėktuvo C-17 gale į čia, taigi…
dabar žodis tavo.
Na…
sulaikiau du kitus Džeisonus.
Pirmasis, kuris įrodys savo naudą,
nepateks ant mano skrodimų stalo.
Aš visus jus išskrosiu.
Gerai, žiūrėk.
Klausyk, neturiu visų atsakymų, kurių tu nori.
Bet galiu padėti surasti žmogų, kuris juos turi.
Šitą.
Tą sumautą tipą.
Jis už visa tai atsakingas.
Taip, aš tau padėsiu.
Žinai, kas tai?
Sumauta auksinė žvaigždė.
Eime, suraskime jį.
PAGAL BLEIKO KRAUČO ROMANĄ
Ne.
Kodėl tu ne lovoje?
Nenoriu keltis.
Ir nereikia.
Aš tik turiu nuvažiuoti anksti.
Tie vyrukai skuba uždengti stogą.
Bet kaip aš išgersiu kavos?
Kaip tik verdu, kol kalbamės.
Taip!
Tu tikras sumautas angelas.
- Ačiū. - Tau.
Taigi…
Ką tu šiandien veiksi?
Biuras uždarytas,
todėl pamaniau, kad galėčiau pradėti dirbti su stogu.
Anądien įsigijau čerpių.
Kodėl mums tuo neužsiėmus savaitgalį?
Tą patį kartoji jau dvi savaites.
Žinau.
O vakar naktį mūsų miegamajame lijo.
Prašau, nelipk ten.
Gerai.
Gal tu grįžk namo anksti, tada man nereikės lipti.
Turbūt galėčiau.
Gal trečią valandą?
Saugos žodis yra „kantrybė“.
- Pasimatysime trečią. - Taip.
Tik nelipk ant stogo!
Šū…
Ne.
Žinai, tas stogas – nesaugus.
Turbūt tu išalkęs.
Taip, mirštu iš bado.
- Ačiū. - Nėra už ką.
Atnešiu tau vandens.
Gerai.
Tą pirmą vakarą…
atrodė, kad pasauliai susidūrė.
Kai pažvelgei į mane…
Prisimeni?
Tarsi niekas manęs nebūtų matęs…
iki tos akimirkos…
kai buvau su tavimi.
Tą naktį palėpėje…
aš tave vedžiau.
Ir laikiau Maksą kartu su tavimi
tą naktį ligoninėje…
kai jo širdelė nustojo plakti.
Aš buvau…
Buvau su tavimi kiekvieną mūsų sujaukto… nuostabaus gyvenimo dieną ir naktį.
Iki tos nakties, kai pabučiavau tave atsisveikindamas,
o tas monstras tiesiog pavogė tai iš manęs.
Aš radau tave.
Žiūrėk.
Čia aš.
Mes negalime šito išspręsti.
Taip, galime.
Ne.
Aš apsisprendžiau.
Dabar apsispręsk kitaip.
Gali likti šiame name.
Čarliui net nebūtina sužinoti.
Aš galiu viskuo pasirūpinti.
Aš manau, tau reiktų eiti.
Tiesiog negaliu išeiti. Negaliu.
Noriu, kad išeitum.
Palauk.
- Ateik čia. - Džeisonai, noriu, kad išeitum!
Tu esi mano žmona. Ten mano vaikas.
Daniela.
Aš nenorėjau…
Palauk!
Ką?
Ne.
Ar aš nieko tau nereiškiu?
Ne.
Tiesiog išeik.
Išeik.
Prašau.
Ne.
Pasakyk.
Pasakyk saugos žodį.
Kantrybė.
Kantrybė. Čia aš.
O Dieve.
Gerai. Tau viskas gerai?
- Tau viskas gerai? - Taip.
Gerai, pasiruošusi?
Štai čia. Gerai?
Viskas. Nuridenk jį.
Gerai.
Manai, mes galime likti?
Jis ne iš šito pasaulio.
Niekas jo nepasiges.
Užkaskime jį ir gyvenkime toliau.
Pradėsiu tvarkyti miegamąjį.
Pradėsiu kasti duobę.
Ei, tu ten.
Atsiprašau. Nenorėjau išgąsdinti.
Ruošiausi pasibelsti į duris, bet išgirdau garsus čia, taigi…
Aš – pareigūnas Džėjus Stringeris.
- Kaip sekasi? - Puikiai.
Gerai. Kam ta duobė?
Gali patikėti? Nudvėsė mūsų šuo.
- Eik tu šikt. - Taip.
Užjaučiu.
Taip, visi dėl to labai liūdime.
Taip.
Taip, ką gi. Kuo galiu padėti?
Prieš kelias valandas
gavom pranešimą apie automobilį,
paliktą degalinėje už puskilometrio.
Žinai tą degalinę?
Taip.
Patikrinome automobilio numerius,
pasirodo, jis buvo pavogtas Čikagoje maždaug prieš penkias dienas.
Neįkyrėsiu tau smulkmenomis ir panašiai.
Tarp kitų daiktų radome šitą.
Daug keistų dalykų, prirašytų viduje.
Dėl to ir atvažiavau čia.
Paskutiniame puslapyje yra adresas.
Jūsų.
- Mūsų adresas? - Taip, gal numanai, kodėl?
Ne.
Sklypas priklauso jums?
Taip. Mes nuomojamės.
- Atleisk, kuo tu vardu? - Briusas.
- Briusai, malonu susipažinti, žmogau. - Briusas Čeinis.
- Taip. - Ir man malonu.
- Gyveni čia su kuo nors? - Su žmona ir sūnumi.
Kokie jų vardai?
Lina ir Eidanas.
Eidanas lanko čia mokyklą?
Taip, jis dvyliktokas.
Bet jis geras vaikas.
Todėl nemanau, kad galėtų būti su tuo susijęs.
Turi su savimi asmens dokumentą?
Ne, turiu jį viduje.
Taip, užmesiu į jį akį ir tada atstosiu.
Puiku. Gerai, žinoma.
Užeik.
Kas čia nutiko?
Štai čia.
Šunį partrenkė automobilis ir…
Supranti, tai siaubinga. Radome jį šalikelėje.
Turėjau įnešti jį į vidų. Buvo tik…
Aš nenoriu pasakoti, buvo daug kraujo.
Sūnus labai nusiminė?
Taip, mes visi nusiminėme.
Žinai, ką, mano piniginė pikape. Eime.
Parodyk rankas. Nė iš vietos!
Dispečere, čia 15-as ekipažas.
Prašau nedelsiant atsiųsti pastiprinimą į Žvirblių g. 301,
galima žmogžudystė. Baigiau.
Nė iš vietos, blemba!
Prašau atsiliepti visų aplink esančių pareigūnų.
Pasitrauk nuo jo!
Nejudėk.
Dispečere. Čia 8-as ekipažas. Būsim po 10 minučių.
Turim važiuoti.
Taip.
Eik, paimk krepšius.
Sėsk į pikapą. Susitiksime ten.
Eik.
Stok.
Gerai.
Mes nesame blogi žmonės. Girdi?
Atsiprašau.
- Labas. - Tėti, kur jūs?
Mes pakeliui.
„DIDYSIS MAISTO CENTRAS“
- O kaip pirkiniai? - Nesuk galvos. Palik juos.
- Nagi. Važiuojam. - Viskas gerai.
Sėsk. Važiuojam.
TĖVAI IŠSIUNTĖ MANE APSIPIRKTI.
DAVĖ DIDŽIULĮ SUKNISTĄ SĄRAŠĄ.
KĄ JIE IŠVIS VEIKIA??
VĖLIAU VIS DAR SUSITINKAME?
Nagi!
Ne! Palauk.
Kodėl mamos drabužiai kruvini?
Kodėl iškeliaujame iš šio pasaulio po septynių mėnesių,
nors viskas buvo gerai?
Čarli, tu…
Ne, neisiu prie tos dėžės, kol kas nors nepaaiškins man, kas vyksta.
Tai ir mano gyvenimas.
Žinau.
Mus surado tavo tėvo versija.
Jis atėjo į namus, ir…
Aš jį nušoviau.
Jis miręs?
Taip.
Atvažiavo policija, girdi? Ir mums teko bėgti.
Turime eiti.
Labas.
Užsakiau mums žalios arbatos.
- Labas. - Labas. Gera tave matyti. Ačiū.
Neišsigąskite, bet ten sėdi keistuolis ir į jus spokso.
Norite, kad ką nors pasakyčiau?
Tu mane pažįsti?
Aš irgi atėjau į šį pasaulį su vienu iš tokių.
Žmonės manė, kad čia Banksio kūrinys.
Keli vaikai surengė vaizdo transliaciją, jei menininkas kartais grįžtų.
Čia tu.
Prieš palikdamas tave čia, keliomis dienomis anksčiau Džeisonas paliko mane.
Prisėsk.
- Tu esi Džeisono Deseno draugas? - Taip.
Ar tavo pažįstamas Džeisonas Desenas yra susituokęs su Daniela?
Mažame koledže dėstė fiziką?
Užknisantis viskio mylėtojas,
kuris prastai šoka ir dar prasčiau žaidžia stalo žaidimus.
Taip, tai mano geriausias draugas.
Šunsnukis.
Kas?
Džeisonas, kuris tave čia paliko,
pavadinkime jį „2-uoju Džeisonu“.
Gerai.
Jis ne tas, su kuriuo aš čia atvykau.
Nesuprantu.
Manau, aš čia atvykau su tavo Džeisonu.
Kaip?
2-asis Džeisonas pagrobė tavo Džeisoną,
kad galėtų pavogti jo gyvenimą.
Palauk!
Galvokit apie tai, ko norime.
Jokia kita mūsų versija negali gyventi Čikagoje.
Negalime būti įžymūs. Negalime būti nusikaltėliai.
Gerai.
- Išvykimo krepšys! - Ampulės!
- Padėsiu. - Tėti!
Mama!
Čarli!
- Čarli! - Kas nutiko?
Čarli!
Vėjas jas užvėrė.
Gerai. Stumk.
Stumk!
O Dieve!
Trauk, Čarli!
Trauk!
Dar stumk.
Taigi, 2-asis Džeisonas paliko tave čia.
Taip.
Pasakė, kad nori nuvesti mane, savo geriausią draugą,
į vietą, kur žinojo, kad man patiks.
Tada uždarė duris ir paliko mane kitoje pusėje.
Minutėlę užtrukau, kol supratau, kad tai tikra.
Neturėjau nieko. Tik drabužius, kuriuos vilkėjau.
Akivaizdu, neturėjau kur eiti.
Bet pamaniau, jei mano sesuo Kamila yra šiame pasaulyje,
saugiausia bus kreiptis į ją.
Bet tinkamai neįvertinau situacijos.
Šiame pasaulyje Rajenas Holderis mirė prieš dešimt metų.
Palauk.
Kamila, turiu tau kai ką paaiškinti, būk gera.
Taigi, pasakiau jai tiesą.
Ji manimi patikėjo.
Priglaudė mane.
Ačiū.
Ir ji tiesiog magiškai atgavo brolį.
Bet aš čia nesijaučiu gerai.
O Kamila man tik primena viską, ką praradau.
Todėl, taip, buvo labai sunku.
Kamila turi draugę su laboratorija,
todėl visą laiką, kai nemiegu,
stengiuosi atkurti vaistą, kuris mane čia perkėlė.
Jis vadinasi „Violetiniai sparnai“.
Aš jį vadinu „Alyviniais sparnais“.
Jį pavadino kita tavo versija.
Kaip keista.
- Taip, keista. - Šūdas.
Žodžiu, po ištisų mėnesių darbo
sukūriau kažką, kas, manau, veikia.
Pagaliau ruošiausi grįžti namo, į savo gyvenimą.
O tada…
Jie perkėlė dėžę.
Jie perkėlė sumautą dėžę.
- Štai taip. - Atsargiai.
Tarytum…
Būtų sudegę mano namai,
ir mirę visi mano pažįstami žmonės.
Bet aš buvau išsiųstas į kitą planetą.
Todėl negaliu net su niekuo apie tai pakalbėti.
Puikiai suprantu, kaip jautiesi.
Dėl 2-ojo Džeisono.
Dėl to šikniaus.
Sumautas šiknius.
Taip.
Gal nuleiskime kartelę?
Tik pasaulis su viešbučiu, kad nereikėtų nakvoti dėžėje.
Sutarta.
VIEŠBUTIS „MILSHIRE“
Aš tik apsiprausiu.
Gerai.
Tau viskas gerai?
Atsiprašau.
Ne.
Klausyk, tau nėra ko atsiprašinėti.
Nėra ko.
Gerai. Dabar pradėkite grįžti į šią erdvę.
Įkvėpkite pro nosį.
Sulaikykite kvapą.
Ir iškvėpkite pro burną.
Pajuskite, kaip kūnas atsipalaiduoja.
Pajuskite, kaip kūnas išsiplečia, giliai įkvėpkite pro nosį.
Gerai.
Ir iškvėpkite pro burną.
O dabar pradėkite grįžti į šią erdvę.
Giliai įkvėpkite.
Sulaikykite kvapą.
Laikykite.
Ir iškvėpkite.
Ačiū, Oluko.
Neįsivaizduoji, kaip tai pakeitė mano gyvenimą.
Sandra, tikras džiaugsmas dalintis šia erdve su tavimi.
Ačiū.
Atsiprašau, kitas užsiėmimas tik rytoj.
Žinau, tai labai keista.
Galiu tave pavaišinti gėrimu?
Ačiū.
Taip, net juodžiausiomis dienomis neprasidedu su viskiu.
Skonis kaip laužo.
Kiek praėjo laiko?
Blaivas trejus metus.
Turėjau draugą, kuris dievino viskį.
Išmokė mane atpažinti jo subtilybes.
Tai apie ką aš galvoju?
Kodėl aš?
Eina šikt.
Pasirodė, kad suvaldyti dėžę yra sunkiau nei maniau.
Man reikia, kad kas nors mane išmokytų nutildyti savo protą.
Tai neatsako į mano klausimą.
Turėjau partnerį, kuris mane išdavė.
Dvidešimt metų dirbome kartu, o vieną dieną jis tiesiog…
išvyko.
Tai manai, kad gali pasitikėti manimi?
Mes visada buvome vieni, visada įstrigę per vidurį.
Per daug juodi, kad mus pripažintų vienas procentas turtingiausiųjų.
Tačiau broliai ant kampo sako, kad kalbame kaip baltieji.
Per daug kitokie, bet ne gėjai.
Per daug pasipūtę, per daug kuklūs.
Nepasitikintys, nuolat pasitikintys netinkamais žmonėmis.
Mes perlenkiam lazdą.
Mūsų pastangų niekad negana.
Bet matai, kai esam tu ir aš,
nebereikia daugiau slėptis.
Nereikia persijunginėti.
Mes suprasime vienas kitą.
Ir jei tu mane pakiši,
manau, giliai širdy tą suprasiu.
Kodėl visa tai darai?
Kai pirmąkart įžengiau į dėžę, aš nenumaniau, kaip ji veikia.
Bet supratau.
Lėtai, skausmingai, ilgainiui.
Praleidau ten ištisus mėnesius.
Daug supratau apie save ir, tuo pačiu, apie tave.
Dėžė yra galingiausias kada nors sukurtas daiktas.
Ir aš noriu jį panaudoti.
Noriu jį panaudoti geram tikslui.
Ne tik šiame, bet visuose pasauliuose.
Gerai.
Parodyk man.
Labas rytas.
- Kavos? - Ne, ačiū.
Turiu eiti. Ką tu šiandien veiksi?
Tik susitikimai dėl dalykų, kuriuos galima aptarti el. paštu.
- Ar ne? - O tu?
Tik dar truputį nelegaliai užsiimsiu chemijos darbais.
Žinai, gaila, kad nesidomiu narkotikais.
Nes galėčiau virsti Heizenbergu.
Žinai, kad nesuprantu, apie ką kalbi.
Jis – chemijos mokytojas, gaminantis metamfetaminą.
Geriausios kokybės.
Ir tas metamfetamino gamintojas yra tavo draugas?
Nesvarbu. Tiek to.
Be to, ateis Amanda,
mes kartu eisime į Tūkstantmečio parko atidarymą.
Ar čia kažkas mezgasi?
Neįsivaizduoju, apie ką kalbi.
Manau, kad supranti.
Pagalvojau, gal pavakarieniautume visi trys.
Ką apie tai manai?
Mielai.
Puiku.
- Ką manai, jei pagamintum tu? - Gerai.
- Nes aš labai norėčiau. - Gerai.
- Iki greito susitikimo. - Viso.
Ačiū, kad atėjai.
Nėra už ką. Jaučiuosi to dalimi.
Ir esi.
Aišku, kad esi.
Be to, darbo nedaug,
mano klientai keliauja,
o aš išsiskyriau su vyruku, su kuriuo susitikinėjau. Taigi…
Kas nutiko? Klok viską.
Mums nepavyko suprasti vienas kito poreikių.
Čia tavo klinikinis įvertinimas?
Ką?
Surasti čia žmogų, su kuriuo galiu užmegzti ryšį,
manau, buvo sunkiau nei tikėjausi.
Taip. Kartais atrodo, lyg kalbėčiau visiškai kita kalba.
Visi čia tiesiog tokie…
Suprantantys emocijas, pozityvūs.
Užknisančiai kantrūs.
Taip.
Čia mandagaus sekso pasaulis.
Ir aš taip sakau!
Kas jiems?
Niekas čia nieko nedulkina. Jie švelniai baksnoja.
Ačiū jums visiems, kad radote laiko
išgyventi šią akimirką kartu kaip miestas.
Kai šis anoniminis menininkas pagerbė mūsų miestą savo talentu,
buvau labai patenkintas.
Manau, galima sakyti, kad visą miestą suintrigavo šio kūrinio atsiradimas.
Kas tai turėtų būti?
Mįslė, dovana, nežinomybės portretas?
Deja, pradinė jo vieta Šikakvos parke
pasirodė netinkama, atsižvelgiant į ilgalaikę perspektyvą,
bet tai akivaizdžiai yra viešasis menas,
todėl su džiaugsmu galiausiai grąžiname jį žmonėms
štai čia, Čikagos centre.
Ką mes manome?
Man atrodo visai neblogai.
Pažiūrėkime, gal pavyks rasti kavinę su belaidžiu internetu. Susirasti save.
Šiaurės Kezio ir Milvokio sankryžoje yra „Puiki pupa“
su nemokamu belaidžiu internetu.
Kaip pastovi klientė, Daniela Desen,
jūs savo sąskaitoje turite nemokamos kavos.
Kas per šūdas?
Iš kur žinai mano vardą?
Jūsų „Greičio“ pasaulio be piniginės prenumerata
suteikia jums prieigą prie pilno komplekto skaitmeninės asistentės paslaugų.
Nustatėme jūsų tapatybę, pasitelkę balso ir veidų atpažinimą.
Žinai, kas aš toks?
Džeisonas Ešlis Desenas, nuo 2015 m. „Greičio techn.“ vyr. mokslo darbuotojas.
Judu su direktoriumi Leitonu Vansu esate „Greičio techn.“ įkūrėjai.
Ačiū, kad mane sukūrėte.
Ne, negali būti.
Čarli Desenai, tu ne mokykloje pamokų metu.
Remiantis tavo „Greičio“ paskyros nustatymais,
nusiunčiau Danielai ir Džeisonui žinutę su dabartine Čarlio buvimo vieta.
Taip pat pranešiau apie tave lankomumo inspektoriui.
Gerai.
Gerai, puiku.
Kaip kada nors pagerės?
Šita para buvo žiauri.
Surasime saugią vietą.
Ne.
Čarli, kaip sunku bebūtų,
mes esame kartu, ir tai svarbiausia.
Todėl eime.
Net jei rasime tobulą pasaulį,
dar vienas tu mus suras.
Čarli.
Žinai, kad taip nutiks. Vėl ir vėl.
Mes niekada nebūsime saugūs.
Ta dėžė viską sugadino!
Ne, sugadinau aš.
- Mieloji. - Aš viską sugrioviau.
Mes radome ramų gyvenimą.
Tai buvo geras gyvenimas.
Aš jį sugrioviau, Čarli.
Tai ne tavo kaltė.
Mano.
Nes aš supanikavau, kai atėjo tas Džeisonas.
Tai nepasikartos.
Kaip gali taip kalbėti?
Ateis daugiau. Jie vis eis ir eis.
Nebent aš sunaikinčiau dėžę.
Taip.
Siūlau surasti mums tinkantį pasaulį…
paskui aš tiesiog sunaikinsiu šitą prakeiktą daiktą.
Gerai, dešimties milijonų klausimas – jei dabar išgersime „Violetinius sparnus“
ir įžengsime į tą dėžę, ji suveiks?
Atstumas didžiulis.
Spėju, buvo nutrauktas kvantinis ryšys su pirminiu dėžės galios šaltiniu.
- Dabar tai tik dėžė. - Gerai.
Spėju, įstrigau čia amžiams.
Eime pavalgyti. Kamila nekantrauja su tavim susipažinti.
Aš irgi. Išalkau.
Saugi vieta, kur galėsim pradėti iš naujo.
Kur žmonės yra geri.
Kur vėl galėsime gražiai gyventi.
Vėl iš naujo.
Ne, negali būti.
Kas?
Palaukit.
Kas negerai?
Nieko.
Tik…
Manau, jau esu čia buvęs.
Čia netiks.
Išvertė Sandra Siaurodinė