Děláš si srandu?
Díky.
- Přejete si? - Ukažte mi ta těla.
Dobrý, Joele.
Člověk nesmí vypadat jako někdo mrtvej?
Kellerová, Masonová, pojďte se mnou.
Nerozumím.
Agent Mitchel MacNamara. Odteď na tom případu bude dělat on.
Jo. Tady.
Neberte si to osobně. Určitě odvádíte skvělou práci.
Nejde o sexismus.
Díky za ten donut.
No…
Jinak máte pravdu.
Člověk jako někdo mrtvý vypadat může, pane… Jasone Dessene.
O co tady jde? Zatčenej nejsem.
Vydržte. Neměl jsem čas si to projít.
Je to možný? Třináct Jasonů Dessenů?
Všichni mají stejné otisky, krevní skupinu i DNA? Zvláštní.
DNA. Tak rychle DNA neověříte.
Opravdu? Mám pocit, že jsme ji ověřili.
- Může to být podvrh. - No…
- To taky. - A co tohle? A tohle? Taky podvrh?
To jste vy.
Tohle jste určitě vy. Tohle neukazujte mámě.
Vycházíte ze špatného předpokladu.
Z jakýho?
Že jsem policajt.
Nebo agent FBI.
Nebo příslušník jiného donucovacího orgánu.
Ale dobré policejní stanice já rád.
Jsou takové…
vstřícnější.
Má to ale háček.
Vždy někdo poslouchá.
Normálně pracuju na tajných základnách.
Tam je to nepříjemné.
Jsou fakt dobří.
Jak to sakra dokázali?
Co?
Věděli jsme, že přijdou na kloub klonování.
Ale založit celou buňku v Chicagu…
to chce kuráž.
A ten kontext s Jasonem Dessenem je dokonalý.
Jak to, že jste starší?
No teda.
Promiňte, nechci být netrpělivý, ale mám za sebou extrakci
a 13hodinový let v nákladovém prostoru C-17, takže…
teď je to na vás.
No…
mám další dva Jasony.
Ten, co mi pomůže jako první, nepůjde na pitevní stůl.
Vykuchám vás všechny.
Dobře, podívejte.
Nemám všechny odpovědi, které chcete.
Ale pomůžu vám najít toho, kdo je má.
Tenhle.
Ten parchant.
To on má tohle všechno na triku.
Jo. Pomůžu vám.
Víte, co to je?
Zlatá hvězdička.
Pojďme ho najít.
NA MOTIVY ROMÁNU OD BLAKEA CROUCHE
TEMNÁ HMOTA
Ne.
Proč nejsi v posteli?
Nechci vstávat.
To ani nemusíš.
Já jdu dneska dřív. Ti lidi spěchají na dokončení hrubé stavby.
Ale kde vezmu kafe?
Náhodou ho zrovna vařím.
Jo!
Ty jsi fakt anděl.
- Děkuju. - Pro tebe.
Takže…
co máš dneska v plánu?
No, kancelář je zavřená,
tak jsem si říkala, že se pustím do té střechy.
Sehnala jsem šindele.
Co to udělat o víkendu?
To říkáš už dva týdny.
Já vím.
A v noci nám do ložnice pršelo.
Prosím, jenom tam nahoru nelez.
Dobře.
Co kdybys přišel domů dřív, abych tam nemusela?
To by asi šlo.
Co třeba ve tři?
Heslo je „trpělivost“.
- Tak ve tři. - Jo.
Ne že tam polezeš!
Sakra.
Ne.
Střecha je nebezpečná.
Musíš mít hlad.
Jo, jako vlk.
- Děkuju. - Není zač.
Přinesu ti vodu.
Dobře.
Tu první noc…
jako by se střetly světy.
Podívala ses na mě…
Vzpomínáš?
Bylo to, jako by mě předtím nikdo neviděl.
Až do té chvíle…
co jsem byl s tebou.
Ten večer v podkroví…
jsem si tě vzal.
A držel jsem s tebou Maxe
tu noc v nemocnici…
kdy jeho srdíčko přestalo bít.
Byl jsem
s tebou každou noc a každý den našeho chaotického, krásného života.
Pak jsem tě políbil na rozloučenou a ta zrůda mi ten život ukradla.
Našel jsem tě.
No tak.
Podívej.
Jsem to já.
Tohle nevyřešíme.
Vyřešíme.
Ne.
Rozhodla jsem se.
Rozhodni se teď jinak.
Můžete zůstat v tomhle domě.
Charlie to ani nemusí vědět.
O všechno se postarám.
Myslím, že bys měl jít.
Nemůžu. Prostě nemůžu.
Chci, abys odešel.
Počkej.
- Pojď sem. - Jasone, běž pryč!
Jsi moje žena. Je to můj syn.
Hej. Danielo. Hej!
Nechtěl jsem…
Počkej!
Co?
Ne.
Copak pro tebe nic neznamenám?
Ne.
Prostě odejdi.
Odejdi.
Prosím.
Ne.
Řekni to.
Řekni heslo.
Trpělivost.
Trpělivost. Jsem to já.
Bože.
Tak jo. Dobrý?
- Dobrý? - Jo.
Můžeme?
Tady. Dobrý?
Tak. Shodíme ho z toho.
Tak.
Můžeme tu zůstat?
Není z tohohle světa.
Nikdo ho nebude hledat.
Zakopáme ho a život půjde dál.
Pustím se do ložnice.
Já vykopu díru.
Zdravím.
Hej!
Promiňte. Nechtěl jsem vás vylekat.
Chtěl jsem zaklepat, ale slyšel jsem vás.
- Strážník Jay Stringer. Jak se vede? - Skvěle.
Dobře. Na co je ta díra?
Věřil byste tomu? Umřel nám pes.
- Nekecejte. - Jo.
- To mě mrzí. - Jo, všechny nás to dost vzalo.
Jo.
No jo. Co pro vás můžu udělat?
Před pár hodinami
nám někdo nahlásil opuštěný vůz na benzínce 400 metrů odtud.
Víte kde?
Jo.
Podle espézetky bylo to auto před pěti dny ukradeno v Chicagu.
Nebudu vás nudit detaily.
Mezi nalezenými věcmi bylo tohle.
Je v tom napsaných spoustu divných věcí.
Proto jsem tady.
Na poslední stránce je adresa.
Vaše.
- Naše adresa? - Jo, netušíte proč?
Ne.
Ten dům je váš?
Jo. Teda máme ho pronajatý.
- Jak se jmenujete? - Bruce.
- Těší mě. - Bruce Cheney.
- Jo. - Těší mě.
- Bydlíte tu ještě s někým? - Se ženou a synem.
Jak se jmenují?
Lynn a Aidan.
Aidan tady chodí do školy?
Jo, je v posledním ročníku.
Ale je to hodný kluk.
Nemyslím si, že by s tím měl něco společného.
Máte u sebe doklady?
Ne, mám je uvnitř.
Jen se na ně mrknu a hned vypadnu.
Super. Dobře, jasně.
- Pojďte. - Co se vám stalo?
Tam.
Psa srazilo auto a…
Je to hrozné. Našli jsme ho u silnice.
Musel jsem ho odnést dovnitř.
Nechci to popisovat, bylo tam spoustu krve.
Váš syn to nese těžce?
Jo, to my všichni.
Víte co, peněženku mám v autě. Pojďte.
Hej.
Ruce vzhůru. Ani hnout!
Centrálo, tady vůz 15.
Žádám ihned posily na Sparrow Lane 301, podezření na vraždu. Přepínám.
Ani hnout, sakra!
Jednotky v okolí, odpovězte.
Běžte od něj!
Hej!
Nehýbejte se.
Centrálo, vůz 8. Jsme tam za deset minut.
Musíme jít.
Jo.
Běž pro tašky.
Nasedni do auta. Sejdeme se tam.
Běž.
Vstaňte.
Dobře.
My nejsme zlí. Jasný?
Omlouvám se.
- Ahoj. - Tati, kde jste?
Na cestě.
- A co nákup? - Nic. Nech ho tam.
- Šup. Musíme jet. - Dobrý. Pojď.
NAŠI MĚ POSLALI NA NÁKUP. MÁM KOUPIT TŘI PRDELE VĚCÍ.
CO VŮBEC DĚLAJÍ??
ALE PAK SE UVIDÍME, ŽE?
Honem!
Ne! Počkejte.
Proč má máma oblečení od krve?
Proč z toho světa po sedmi měsících odcházíme, když byl fajn?
Charlie, ty…
Ne, nepřiblížím se k tomu, dokud mi někdo neřekne, co se děje.
Je to i můj život.
Já vím.
Našla nás jedna tátova verze.
Přišel k nám domů…
a já ho zastřelila.
Je mrtvej?
Jo.
Přijela policie, víš? Museli jsme utéct.
Musíme jít.
Ahoj.
Objednala jsem zelený čaj.
- Ahoj. - Ahoj. Ráda tě vidím. Děkuju.
V klidu, ale zírá na vás nějakej podivín.
Mám mu něco říct?
Vy mě znáte?
I já do tohoto světa přišel s tím.
Lidi podezírali Banksyho.
A tak tam děcka daly kameru, kdyby se náhodou vrátil.
To jste vy.
Pár dní před tím, než vás tu Jason nechal, mi udělal to stejné.
Posaďte se.
- Vy jste přítel Jasona Dessena? - Jo.
Má Jason, kterého znáte, za ženu Danielu?
Učil fyziku na malé škole?
Milovník skotské, špatný tanečník, děsný hráč deskovek. Můj nejlepší kámoš.
Ten hajzl.
Co?
Jason, který vás tu nechal…
Říkejme mu „Jason číslo dvě“.
Dobře.
Já jsem sem nepřišla s ním.
- Tomu nerozumím. - Asi jsem přišla s vaším Jasonem.
Jak to?
Jason číslo dvě unesl vašeho Jasona,
protože mu chtěl ukrást jeho život.
Počkej!
Hele…
Soustřeďte se na to, co chceme.
V Chicagu nesmí žít žádná naše jiná verze.
Nemůžeme být celebrity ani zločinci.
Dobře.
- Hej, ta taška! - Ampule!
- Mám. - Tati!
Mami!
- Charlie! - Co se děje?
Charlie!
Vítr to zavřel!
Tak fajn. Zatlač!
Panebože.
Tahej, Charlie!
Tahej!
Ještě zatlač.
Takže vás tady Jason číslo dvě prostě nechal.
Jo.
Říkal, že mě, svého nejlepšího kamaráda, chce vzít někam,
kde se mi bude líbit.
Pak za mnou zavřel a já tu zůstal.
Chvíli mi trvalo, než jsem pochopil, že se to fakt děje.
Neměl jsem nic než svoje oblečení.
Neměl jsem kam jít.
Ale došlo mi, že jestli je v tomto světě moje sestra Camilla,
bude nejbezpečnější jít za ní.
Jenže jsem se přepočítal.
Ryan Holder v tomto světě před deseti lety zemřel.
Počkej.
Camillo, musím ti něco vysvětlit, prosím.
A tak jsem jí řekl pravdu.
Uvěřila mi.
Ujala se mě.
Děkuju.
A jí se jako zázrakem vrátil bratr.
Ale já sem nepatřím.
Camilla mi připomíná, co jsem ztratil.
Je to náročné.
Její kamarádka má laboratoř,
takže veškerý čas trávím snahou vytvořit tu látku, co mě sem dostala.
Jmenuje se Levandulová křídla.
Šeříková křídla.
Pojmenovala ji vaše jiná verze.
Je to divný.
- Jo, to je. - Sakra.
Po mnoha měsících jsem vytvořil něco, co možná funguje.
Konečně jsem se mohl vrátit do svého života.
A pak…
…tu schránku přemístili.
Oni tu blbou schránku přemístili.
- Jdeme na to. - Pomalu.
Je to, jako by mi…
shořel dům
a všichni, co jsem kdy znal, umřeli.
Pak jsem byl poslán na jinou planetu.
Takže o tom nemám s kým mluvit.
Vím přesně, jak to myslíte.
Kvůli Jasonovi číslo dvě.
Kvůli tomu kreténovi.
Zasranýmu kreténovi.
Jo.
Co snížit laťku?
Stačí svět s hotelem, abychom noc nemuseli strávit tady.
To beru.
Tak fajn.
- Jdu se umýt. - Dobře.
Ahoj.
Není ti nic?
Promiň.
Ne.
Poslouchej, ty se nemáš za co omlouvat.
Vůbec.
Tak. Začněte se vracet do tohoto prostoru.
Nádech nosem.
Zadržte dech.
A výdech ústy.
Vaše tělo se uvolňuje.
Cítíte, jak se roztahuje. Hluboký nádech nosem.
Tak.
A výdech ústy.
Teď se vraťte zpátky do tohoto prostoru.
Hluboký nádech.
Zadržte dech.
Zadržte.
A výdech.
Děkuji, Oluko.
Ani netušíš, jak moc mi to změnilo život.
Sandro, sdílet s tebou tento prostor je radost.
Děkuji.
Je mi líto, další lekce je zítra.
Vím, že je to hodně zvláštní.
Zvu tě na drink.
Děkuju.
Ani když jsem na dně, se skotskou si nezahrávám.
Chutná po táboráku.
Jak je to dlouho?
Ty jo. Nepiju tři roky.
Můj kamarád skotskou miloval. Vysvětlil mi nuance její chuti.
Co si teď říkám?
„Proč já?“
Ty vole.
Ovládnout tu schránku bylo těžší, než jsem čekal.
Někdo mě musí naučit utišit mysl.
- Tos mi neodpověděl. - Měl jsem kolegu, který mě zradil.
Spolupracovali jsme 20 let a jednoho dne…
odešel.
Myslíš, že mi můžeš věřit?
Vždycky jsme byli sami, věčně uvíznutí „někde mezi“.
Moc černí na to, aby nás boháči přijali.
Podle černochů mluvíme moc bělošsky.
Jsme moc queer, ale ne gayové.
Moc namyšlení, moc skromní.
Nedůvěřiví anebo věříme nesprávným lidem.
Jsme něco extra.
Nikdy dost dobří.
Ale tohle, ty a já,
znamená konec skrývání.
Konec hraní rolí.
Navzájem se pochopíme.
A jestli se mnou vyjebeš,
no, někde v hloubi duše to asi pochopím.
Proč to děláš?
Když jsem poprvé vešel do té schránky, netušil jsem, jak funguje.
Přišel jsem na to.
Pomalu, bolestivě, s postupem času.
Strávil jsem tam měsíce.
Hodně jsem se toho o sobě naučil, tím pádem i o tobě.
Ta schránka je to nejmocnější, co kdy bylo vyrobeno.
Chci ji použít.
Chci s ní konat dobro.
Nejen v tomto světě, ale ve všech.
Dobře.
Tak mi to ukaž.
Dobré ráno.
- Kafe? - Ne, díky.
Musím jít. Co dneska děláš?
Mám schůzky kvůli věcem, které šly vyřešit přes mail.
- To znám. - A ty?
Čeká mě ještě trochu té tajné chemie.
Škoda, že mě neberou drogy. Byl bych jako Heisenberg.
Já tvoje narážky nechápu.
Učil chemii a vařil pervitin.
Ten nejlepší.
A ten výrobce pervitinu je tvůj kamarád?
O nic nejde. To neřeš.
A taky přijde Amanda
a půjdeme spolu na to odhalení v Millennium Parku.
Už je to oficiální?
- Nevím, o čem to mluvíš. - Myslím, že víš.
My tři bychom si spolu mohli dát večeři. Co ty na to?
Moc ráda.
Super.
- Co kdybys ji uvařila ty? - Dobře.
- To bych moc rád. - Dobře.
- Tak zatím. - Ahoj.
Díky, že jsi přišla.
Není zač. Mám pocit, že se mě to týká.
Týká.
Jistěže jo.
Navíc nemám moc práce,
klienti jsou na dovolených a rozešla jsem se s přítelem.
Co se stalo? Povídej, přeháněj.
Nedokázali jsme pochopit potřeby toho druhého.
To je odborný posudek?
Jo?
Najít tu někoho, s kým bych si rozuměla,
je tak nějak těžší, než jsem čekala.
Jo. Občas mám pocit, že mluvím jiným jazykem.
Všichni jsou tu tak…
Emočně uvědomělí, pozitivní.
Otravně trpěliví.
Jo.
- Je to svět slušnýho sexu. - Že?
Co to s nima je?
Tady se nepíchá. Jenom něžně souloží.
Děkuji vám, že jste si udělali čas a můžeme to jako město prožít společně.
Když anonymní umělec obdařil město svým talentem,
byl jsem nadšen.
Myslím, že zjevení jeho díla všechny ohromilo.
Co to má být?
Hádanka, dar, portrét neznámého?
Původní umístění v Shikaakwa Parku se ukázalo jako nevhodné,
ale jelikož jde evidentně o dílo pro veřejný prostor,
s radostí ho vracíme na veřejnost přímo tady v srdci Chicaga.
Co vy na to?
Myslím, že dobrý.
Zkusíme někde najít wifi a sami sebe vyhledat.
Podnik s wifi najdete na rohu ulic North Kedzie a Milwaukee.
Jako stálá zákaznice, Danielo Dessenová, máte kredit na kávu zdarma.
Co?
Odkud znáš moje jméno?
Vaše předplatné bezhotovostního světa Velocity
vám dává přístup ke všem službám digitálního asistenta.
Vaši totožnost jsme ověřili pomocí rozpoznání hlasu a obličeje.
A mě znáš?
Jason Ashley Dessen, vedoucí vědecký pracovník Velocity Techu od roku 2015.
S ředitelem Leightonem Vancem jste celý Velocity Tech navrhli.
Děkuji, že jste mě stvořili.
Ne, to není možný.
Charlie Dessene, v době vyučování nejsi ve škole.
Podle nastavení účtu Velocity
jsem Daniele a Jasonovi poslala Charlieho aktuální polohu.
A nahlásila jsem to ve škole.
Tak jo.
Dobře.
Může se to vůbec zlepšit?
Posledních 24 hodin bylo brutálních.
Najdeme bezpečné místo.
Ne.
Charlie, i když je to všechno náročné,
jsme spolu a na tom záleží.
Tak pojď.
I když objevíme dokonalej svět, najde nás jiná tvoje verze.
- Charlie. - Víš, že se to stane. Zas a znova.
V bezpečí nebudeme nikdy. Ta schránka všechno zkazila!
Ne, to já.
- Zlato. - Já to zkazila.
Našli jsme klidný život.
Dobrý život.
Zkazila jsem to já.
- Ty za to nemůžeš. - Můžu.
Zpanikařila jsem, když přišel ten Jason. Už se to nestane.
Jak to můžeš říct?
Přijdou další. Budou přicházet pořád.
Pokud tu schránku nezničím.
Jo.
Najdeme svět, co by nám vyhovoval.
A pak ten krám prostě zničím.
Otázka za všechny prachy: když si dáme Levandulová křídla
a vejdeme do té schránky, bude to fungovat?
Je to hrozně daleko.
Podle mě se přerušilo kvantové spojení s hlavním zdrojem energie.
- Už je to jen obyčejná kostka. - Jo.
Asi tady budu trčet navždy.
Pojďme se najíst. Camilla se těší, že tě pozná.
Já taky. Mám hlad.
Bezpečné místo, kde můžeme začít od začátku.
Kde jsou lidi laskaví.
Kde si můžeme znovu vybudovat dobrý život.
Od nuly.
To není možný.
Co?
Počkejte.
Co je?
Nic.
Jenom…
myslím, že tady už jsem byl.
Tady to nepůjde.
Překlad titulků: Kristina Himmerová