- Де вони? - Що... Я прийшов шукати свою сімʼю.
Так само як ти.
Та невже?
Гей.
У тебе це зʼявилося при мені.
Це ти зі мною таке зробив.
З нами всіма.
Я щонайменше такий самий розумний, як ти, тому не думай мене обдурити.
Де вони?
Добре.
Я прошу вибачення. Мені дуже...
Пішов ти. До сраки мені твоє вибачення.
Кажи, де вони!
Чорт. Я не знаю.
Ох, чорт.
Де вони?
Даніела дізналася.
Ясно, що дізналася.
Це вона зіпхнула мене зі сходів.
І я не знаю, де вона зараз. Клянуся.
- То ти мені тепер ні до чого? - Пробач.
ЗА МОТИВАМИ РОМАНУ БЛЕЙКА КРАУЧА
ТЕМНА МАТЕРІЯ
НІХТО З НИХ НЕ ЛЮБИТЬ ТЕБЕ ТАК, ЯК Я
ПОДУМАЙ. ТИ Ж ЗНАЄШ, ЯК Я ТЕБЕ ЛЮБЛЮ.
НІХТО ПРО ТЕБЕ НЕ ПОДБАЄ ТАК, ЯК Я Я ТОЙ, ХТО ТЕБЕ ЗНАЄ
ВІН НЕ ТОЙ, КИМ ТИ ЙОГО ВВАЖАЄШ. ПОДЗВОНИ МЕНІ. ТАТО.
ТИ МАЄШ МЕНІ ПОДЗВОНИТИ.
ВІН – НЕ Я. ПОДЗВОНИ.
Мамо.
Повимикаймо, добре?
ПОДІЛИТИСЯ КООРДИНАТАМИ
Коли я вернувся, то думав, що мушу розібратися тільки з ним.
Я мав би знати, що їх буде більше.
І куди ми їдемо?
Насправді я не знаю.
Кредитні картки можна відстежити.
Готівки вже ніхто не приймає.
Та навіть якби я мав ідеї, мені не можна обирати.
Чому?
Бо все, що в нього на думці, буде і в них.
У мене ідея.
Ось він.
Ти випадково знав код безпеки?
Джеймсова сімʼя їздить сюди на літо... майже на всі вихідні.
- Я кілька разів був у гостях. - Кілька разів?
Думаю, він тут був більше ніж кілька разів.
Як тобі кімната?
Я мав її захищати.
Чарлі...
Я мав захищати вас обох.
Твоєї вини в цьому немає.
Ти ж розумієш?
Усі вони справді мій тато?
Так і ні.
То що нам робити?
Розберемося...
коли виспимося.
Хочеш побути сама?
Я не уявляю, що ти там бачив,
усе, що змушений був робити,
щоб до нас повернутися.
Я хочу...
щоб усе було просто – ти вдома,
ми знову живемо так, як раніше...
але вони всі теж тепер удома.
Я не знаю, з чого почати.
Мабуть, це як після Макса.
Якось нам треба просто почати.
ДІМ – ГІСТЬ
ВХІД
КОРИСТУВАЧ JASON.DESSEN
ВХІДНІ 12 029 ПОВІДОМЛЕНЬ, 29 НЕПРОЧИТАНИХ
ЗАПЛУТАНІСТЬ
ДЖЕЙСОН ДЕССЕН – ВІТАЄМО ВДОМА СПРАВЖНІЙ ДЖЕЙСОН ДЕССЕН.
У ЧАТІ 44 АКТИВНІ УЧАСНИКИ.
ВИ НОВИЙ КОРИСТУВАЧ? ВАШЕ ІМʼЯ – ДЖЕЙСОН 71.
ДЖЕЙСОНАДМІН: Я КІЛЬКОХ БАЧИВ БІЛЯ БУДИНКУ.
ЗНАЮ, ВАС ТАМ БІЛЬШЕ ВЕШТАЄТЬСЯ.
ДЖЕЙСОН11: ТАМ БІЛЬШЕ НІЖ «КІЛЬКА», ПОВІР.
ДЖЕЙСОН14: ВОНИ ВЖЕ НЕ ВДОМА.
ДЖЕЙСОН50: ВІН КУДИСЬ ЇХ ЗАБРАВ.
ДЖЕЙСОН42: БУЛА АВАРІЯ. ВОНИ ЗНИКЛИ.
ДЖЕЙСОН28: ХТО З ВАС ЦЕ ЗРОБИВ?
ДЖЕЙСОН41: КОТРИЙСЬ ІЗ РЕМБО.
ДЖЕЙСОН22: Я ШУКАЮ ПО ЛІКАРНЯХ.
ДЖЕЙСОН22: НА ЯКІЙ МАШИНІ ВОНИ МОГЛИ ЇХАТИ?
ДЖЕЙСОН44: ВИКЛАВ ВІДЕО ДЖЕЙСОН51: ВИКЛАВ ВІДЕО
Жоден з вас не пережив того, що пережив я.
Ви не заслуговуєте.
Знаєте, ми всі не можемо їх мати, тому...
питання в тому, хто залишиться сам?
А якщо спробуємо спільну опіку?
ДЖЕЙСОН37: БУДЕШ МОЇМ НАПАРНИКОМ?
ПРИБЕРЕМО ІНШИХ, А ТОДІ ВИРІШИМО, ЩО ДАЛІ.
ДЖЕЙСОН23: БУДЕШ МОЇМ НАПАРНИКОМ?
ДЖЕЙСОН5: БУДЕШ МОЇМ НАПАРНИКОМ?
КАВА ГОТОВА. Я НА ПЛЯЖІ
Спочатку мені подобалося те, що я з ним почувала.
Наче ми знову повернулися на початок.
Але то був не мій чоловік.
Він жив з нами,
спав зі мною.
Це все, що я хочу зараз сказати.
Мені жаль.
Я любив наше життя,
але були моменти, коли я думав: «А якби?».
Не постійно, інколи.
Цей інший Джейсон, він
до певної міри я.
Тому мої «а якби» бродять і в ньому.
Вони привели його в цей світ.
Не ти в цьому винен.
Я зустрів твою версію, яка не вийшла за мене заміж.
Так?
І чим я займалася?
Ти була художницею.
А зустрів я тебе на відкритті твоєї нової виставки.
Ти жила в модному лофті й...
мала багато друзів.
Дітей не було?
Ні.
Я була щаслива?
Те саме вона спитала про тебе.
НЕДАВНІ ТРАНЗАКЦІЇ
Ані витрат на готель, ані авіаквитків, ані Airbnb,
ані машини напрокат, але він купує бензин у Шаумбурзі.
І вони беруть 500 доларів з банкомата.
Куди він поїхав?
Куди поїхав?
Ну давай. Ти повинен розгадати.
Хоч би куди він подався, ти маєш знати.
Тому ти не приймаєш рішення, бо воно передбачуване.
Я добре знаю Даніелу.
За них це зробить Чарлі.
Ох, чорт.
А є шанс, що ви не вимкнули телефони?
Я – ДАНІЕЛА – ЧАРЛІ ЛОКАЦІЙ НЕ ЗНАЙДЕНО
А де мій телефон?
Де мій телефон? Той, який ти в мене забрав під коліями.
Де мій телефон?
Де він?
Слухай, розріж мотузку.
Я допоможу його знайти.
А може, я розріжу тебе?
Ні. Послухай.
БЛЕР КАПЛАН
ДАНІЕЛА НЕ ВІДПОВІДАЄ. ВСЕ ДОБРЕ?
Попалася.
Я ОТРИМАЮ СЬОГОДНІ СВОЮ МАШИНУ?
Вибач...
ВИБАЧ ЗА РАДІОМОВЧАННЯ. ДЕ ТИ?
Я ПОЯСНЮ І ПРИВЕЗУ ТОБІ МАШИНУ.
Гляньмо, як там Чарлі.
Даніело.
Вчора ввечері я знайшов форум,
з сотнями Джейсонів, які знайшли сюди дорогу.
І що вони писали?
Попри те, що деякі стали неадекватами, вони всі люблять свою сімʼю.
Хочуть вас повернути.
В одного виникла ідея.
Щось типу лотерейної системи,
де один з нас виграє можливість лишитися в цьому світі з тобою і Чарлі.
А всі інші підуть.
Той, кому стукнула ця ідея, щойно програв у лотерею.
Інший запропонував спільну опіку.
Ого.
Свята будуть кошмаром.
Чуєш?
Що з тобою сталося?
Що зі мною сталося?
Так.
Після того як ти мене викрав,
розігрував хвору татусеву фантазію з моїм сином
і ґвалтував мою дружину?
Я розкажу тобі, що сталося. Твоя Даніела мертва.
Що?
Як?
Це я винен.
А насправді...
це ти винен.
Бо я не знав, з якими людьми ти мутиш бізнес.
Її вбила Дон, бо хотіла мені допомогти.
А Лейтон наказав убити Раяна.
А ще є Аманда,
яку ти покинув.
Вона допомогла мені врятуватися в боксі й була дуже спантеличена,
дезорієнтована й налякана.
А як ти знаєш, таких почуттів
не повинно бути, коли відчиняєш двері.
За шостими дверима, які ми відчинили, був густий ліс.
Ми вийшли, просто роздивитися.
І...
мабуть, там сталася пожежа. Ліс був геть чорний.
Почорнілий.
А коли налетів вітер, він почав ті дерева просто валити.
Упала гілляка, і...
одна гепнула мене по голові, але інша, величезна, просто...
її простромила.
Пришпилила до землі.
І я нічого не міг вдіяти...
просто сидів і чекав, коли все скінчиться.
Це тривало два дні.
Це її?
Амандине?
Заради тебе вона була готова на все.
Стопроцентно. На що завгодно.
Хочеш побачити, якого ще горя ти наробив?
Там ще багато такого.
Я ж думав...
Що ти думав?
Неважливо.
Глянь на мене.
Я дуже хочу знати.
Я думав...
Думав, що...
тобі сподобається моє життя.
БЛЕР КАПЛАН – ЇДУ ДО ВАС. БУДУ ЧЕРЕЗ ДЕСЯТЬ ХВИЛИН.
Що ще?
Брук і Дрю зустрічаються.
Співчуваю, малий.
Як тут смачно пахне.
Я знайшов трохи прострочену суміш для панкейків і банку згущика.
Добре. Шанси не отруїтися простроченими панкейками високі.
Що я пропустила?
Я розпитую про поточні події в домі Дессенів.
До речі,
як там та виставка, про яку ти хотіла домовитися?
Її перехопив Дон Курт з «Артспейсу».
У нас ідеальний рахунок.
А добрі новини є?
Ти подарував мені на днюху машину.
- Я чув. - Класні квитки на «Блекгокс».
Нові скейтборди.
- Морозиво з горіхами. - Що?
Ага, ледь не прикінчив мене.
Але серйозно, ти не вмів користуватися «Епіпеном».
Він не знав, що в тебе алергія.
Ага.
І про Макса. Він не прийшов посидіти біля дерева.
От козел.
Кави?
- Я хочу. - Так? Теж?
Від них виникає цікава думка:
«Навіщо мені здалися ті свіжі панкейки?»
- Чому ти з мене знущаєшся? - Усе було чудово.
- Дякую. - Дякую за сніданок.
Нема за що. То який у нас план?
Ми ще не знаємо. Але завтра треба звідси їхати.
Чому?
На цей момент ми загарбники й злодії.
Ти щось узяв?
Чудово, що ти одразу подумала на мене.
Ну, ти наче як украв машину моєї найкращої подруги.
Вона наче як дала мені покористуватися.
Не схоже, що ти збираєшся її скоро повернути.
Вона ж нам потрібна.
То куди поїдемо?
Ми ще думаємо.
Агов!
Даніело!
Чарлі!
Агов!
Чарлі!
Агов!
Джейсон?
Я знаю, це дуже дивно,
але заради Даніели, зроби для мене одну річ.
Що?
Відстежиш координати своєї машини?
Можеш відстежити свою машину?
Так.
Уже шукала?
Ні. Мені й на думку не спало відстежувати.
- Дай телефон. - На це я скажу: «Пішов ти».
Блер, дай телефон.
Я тебе не пораню.
Просто дай телефон.
Блер, дай телефон!
Добре.
- Сядь. Негайно! - Добре. Так.
Так...
що тут у вас за чортівня?
Де вони?
Інші реальності.
Уяви, що ти риба, яка плаває в озері.
І для тебе це озеро – цілий твій усесвіт.
А тоді одного дня
хтось засовує руку й витягає тебе з води,
і ти усвідомлюєш: те, що для тебе було цілим світом, – лише одне озеро.
Потім ти бачиш інше озеро, і дерева,
і небо над ними.
І зненацька тебе вражає думка, що ти...
Ми всі – частина такої загадкової реальності,
якої ми ніколи не зможемо осягти розумом.
То вони скрізь навколо нас,
але ми їх не бачимо?
Вони прямо тут.
Дуже близько, на відстані кількох мікронів.
І якби наша свідомість була гнучкіша,
ми б могли буквально сягнути рукою і торкнутися їх.
А були такі світи...
де ти відчував спокусу лишитися?
Там, у боксі, я мало не...
мало не втратив надію знайти дорогу додому.
Був один світ, де я, здавалося, міг би бути щасливий.
Але ти повернувся додому.
Не жалкуєш?
Анітрохи.
ДІМ – ГІСТЬ
ДЖЕЙСОН35: МИ ВСІ ЗНАЄМО, ЩО ЇМ ТРЕБА ЗРОБИТИ.
ДЖЕЙСОН22: ДУМАТИ ПРО ЦЕ НЕ ХОЧУ.
ДЖЕЙСОН22: Я БАЧИВ ДВОХ НАС У БУДИНКУ.
ДЖЕЙСОН44: КОЛИ ВЖЕ ХТОСЬ ЙОГО НАЗДОЖЕНЕ.
Спитай ще щось.
Заходь. Ми розмовляли.
Це підозріло схоже на вкладання спатки.
А ти що, занадто дорослий, щоб тебе вкладали?
Чарлі, дякую, що привів нас сюди.
Враховуючи, що все це дуже страшно, ти тримаєшся надзвичайно відважно.
Я дуже тобою пишаюся, синку.
Добраніч, любий.
Добраніч.
Ну все.
Памʼятаєш, як ми познайомилися?
Міг бути хто завгодно...
але то був ти.
І з них усіх,
знову ж таки, зʼявився ти.
Я заходила на той форум.
Сказала їм, що ми зробили вибір.
Не потрібна мені лотерея.
Я обираю тебе.
Чорт.
Допоможи.
Хто це з тобою зробив?
Один з нас.
Скільки їх тут?
Я помру? Я не хочу вмирати.
Скільки?
Приведи Чарлі.
Де Чарлі?
Гей!
Чорт.
Будь ла...
То був постріл?
Приведи Чарлі. Спускайтеся вниз. Швидше! Бігом!
Кидай.
Я сказав, кидай.
Слухай...
Стій. Стій.
Вони нагорі?
Так.
Зніми з себе весь одяг.
Негайно. Вдруге я не повторюватиму. Просто...
Роздягайся.
Скидай усе.
У вас є пароль?
Так.
Назви.
Скількох ти вбив?
Не знаю.
Пароль.
Добре. Я скажу.
Це...
Даніело, забирай Чарлі й ідіть. Бігом!
Без тебе не підемо.
Я вас не спинятиму.
Я не тому сюди приїхав.
Це я створив той бокс.
Я відповідальний за всю цю плутанину.
Мені дуже жаль.
В усіх прошу вибачення.
Чарлі!
Чорт.
Як ти нас знайшов?
У Блер на телефоні був трекер.
А як інші знайшли тебе?
Один почепив цей пристрій на «хонду»,
а я не знав, доки не почали зʼявлятись інші.
Вони стежили за мною.
Нафіга?
Вам треба їхати.
Машина під будинком.
Будь ласка. Я хочу вам допомогти.
Покажи, де вона.
Сюди.
Джейсоне.
Це належить тобі.
Їдьте. Їдьте!
Даніело! Чарлі!
Пригніться!
Усе нормально? Не поранив?
Думаю, за нами ніхто не поїхав.
І що тепер? Нам нікуди податися.
Люди, по-моєму, він нам щось залишив.
Скільки їх там?
Не знаю. Сорок?
Тут ще якась сумка.
Він привіз Макса.
І ще оце.
ПРОСЛУХАЙ ГОЛОСОВЕ ПОВІДОМЛЕННЯ
НОВИЙ ЗАПИС
Коли я заходив у бокс, мене переповнював жаль.
А тоді одного дня я потрапив у світ,
де знайшов сімʼю, що утворилася
завдяки вибору, який я побоявся зробити.
Мене випалювала заздрість.
Спочатку я думав, що вся суть у тобі, Даніело.
Частково так і було,
але я зрозумів: насправді я хочу мати й намагаюся привласнити
ті рішення, які приймав ти, Джейсоне.
Насамперед – рішення впустити у своє життя
потреби та мрії інших людей.
Десь у глибині нашої... своєї душі...
я боявся ризикнути й полюбити когось.
І цей страх керував мною все життя.
А ти зумів його побороти
і подарував собі повноцінне,
заплутане й прекрасне життя.
Тому, що я накоїв, нема виправдання.
Вам усім небезпечно залишатися в цьому світі.
Надіюся, ви знайдете новий дім, точно знаю, що знайдете, бо...
усі ви пережили таке, що я навіть уявити не можу,
і від цього стали ще досконалішими частинками пазла,
які прилягають лише одна до одної.
А точно нема іншого виходу?
Якщо залишимося, будемо жити в страху.
Мама правду каже.
Стійте.
Дивіться. Он вони.
Гей. Слухай, Даніело.
Чорт. Це він.
Куди він зібрався?
Вони тут.
Ми прийшли не спиняти вас.
Ми зрозуміли, що ваш єдиний шанс на нормальне життя – покинути цей світ.
Так. Правда. Ага.
Ми прийшли попрощатися.
Мені жаль.
Я просто хочу, щоб ти й Чарлі були в безпеці.
Так.
А ти...
подбай про них.
Так.
Ні! Чому вони мають дістатися йому?
Суть не в ньому.
Суть у тому, що хоче вона
і як буде краще для сина.
Пропустіть їх.
Ні.
Пропустіть!
Розступіться!
Хай пройдуть!
Чарлі. Чарлі.
Даніело.
Ви мене знаєте?
Ні...
але я вас шукав.
Переклад субтитрів: Олена Любенко