- Kur jie? - Ką... Atėjau ieškoti savo šeimos.
Visai kaip ir tu.
Tikrai?
Aš tau įtaisiau šitą randą.
Tai tu šitaip su manim pasielgei.
Su mumis visais.
Mažų mažiausiai esu ne kvailesnis už tave, todėl nemaustyk manęs.
Kur jie?
Gerai.
Aš atsiprašau. Aš labai...
Užsikrušk. Man nereikia tavo sumauto atsiprašymo.
Sakyk, kur jie!
Šūdas. Nežinau.
Šūdas.
Kur jie?
Daniela sužinojo.
Aišku, kad sužinojo.
Tai ji nustūmė mane nuo laiptų.
Ir aš nežinau, kur ji. Garbės žodis.
- Tai iš tavęs man jokios naudos, blemba? - Atsiprašau.
PAGAL BLEIKO KRAUČO ROMANĄ
NĖ VIENAS IŠ JŲ NEMYLI TAVĘS TAIP, KAIP AŠ
NAGI. ŽINAI, KAIP TAVE MYLIU.
NIEKAS TAIP TAVIM NESIRŪPINA, KAIP AŠ AŠ – TAS, KURIS TAVE PAŽĮSTA
JIS NE TAS, KUO JĮ LAIKAI. PASKAMBINK MAN. TĖTIS.
TURI MAN PASKAMBINTI.
JIS – NE AŠ. PASKAMBINK MAN.
Mama.
Išjunkim juos, gerai?
DALINTIS BUVIMO VIETA
Kai grįžau, galvojau, kad reiks susitvarkyti tik su juo.
Turėjau žinoti, kad jų bus daugiau.
Tai kur važiuojam?
Neturiu žalio supratimo.
Kreditines korteles galima susekti.
Grynųjų niekas nebepriima.
Net jei man ir kiltų mintis, aš negaliu rinktis.
Kodėl?
Nes jie pagalvotų apie tą pačią vietą, kaip ir jis.
Sugalvojau.
Šitas.
Ir tu netyčia žinai saugos kodą?
Džeimso šeima leidžia čia vasaras... daugumą savaitgalių.
- Aš keliskart čia viešėjau. - Keliskart?
Manau, jis čia buvo daugiau nei kelis kartus.
Kaip tavo kambarys?
Turėjau ją apginti.
Čarli...
Aš turėjau apginti jus abu.
Tu dėl to visai nekaltas.
Žinai, ar ne?
Ar tikrai jie visi – mano tėtis?
Ir taip, ir ne.
Tai ką darysim?
Išsiaiškinsim,
kai pamiegosim.
Nori pabūti viena?
Neįsivaizduoju, ką tu matei
ir ką turėjai padaryti,
kad grįžtum pas mus.
Aš noriu,
kad būtų paprasta, tarsi būtum grįžęs namo,
mes gyventume, kaip gyvenome...
bet jie visi taip pat grįžo namo.
Nežinau, nuo ko pradėti.
Turbūt visai kaip po Makso.
Kažkaip tiesiog turim pradėti.
NAMŲ PASKYRA – SVEČIAS
PRISIJUNGTI
VARTOTOJO ID DŽEISONAS.DESENAS
GAUTI LAIŠKAI 12 029 ŽINUTĖS, 29 NEPERSKAITYTOS
KEBLUMAS
DŽEISONAS DESENAS – SVEIKAS SUGRĮŽĘS NAMO, TIKRASIS DŽEISONAI DESENAI.
„CHATPLUME“ – ŠIUO METU YRA 44 AKTYVŪS DALYVIAI
ESATE NAUJAS VARTOTOJAS? JŪSŲ VARTOTOJO VARDAS – DŽEISONAS 71.
DŽEISONADMIN: MAČIAU KELIS IŠ JŪSŲ NAMUOSE.
ŽINAU, KAD JŪSŲ YRA DAUGIAU.
DŽEISONAS11: DAUGIAU NEI „KELI“, TIEK GALIU PASAKYTI.
DŽEISONAS14: NAMIE JŲ NEBĖRA.
DŽEISONAS50: JIS TURBŪT KAŽKUR JUOS IŠVEŽĖ.
DŽEISONAS42: ĮVYKO AVARIJA. JIE JAU DINGO.
DŽEISONAS 28: KURIO IŠ JŪSŲ TAI DARBAS?
DŽEISONAS41: VIENO IŠ REMBŲ.
DŽEISONAS22: TIKRINU LIGONINES.
DŽEISONAS22: KOKIA MAŠINA JIE GALĖTŲ VAŽIUOTI?
DŽEISONAS44: PASIDALIJO ĮRAŠU DŽEISONAS51: PASIDALIJO ĮRAŠU
Nė vienas iš jūsų nepatyrėte to, ką patyriau aš.
Jūs to nenusipelnėte.
Žinot, suprantama, mes visi negalim jų turėti, taigi...
kyla klausimas, kas liks vieni?
O jei pareikalautume bendros globos?
DŽEISONAS37: NORI BŪTI MANO PARTNERIU?
GALĖTUME PAŠALINTI KITUS, O PASKUI IŠSIAIŠKINTI.
DŽEISONAS23: NORI BŪTI MANO PARTNERIU?
DŽEISONAS5: NORI BŪTI MANO PARTNERIU?
KAVA PARUOŠTA. AŠ PAPLŪDIMYJE
Iš pradžių man patiko tai, kaip šalia jo jaučiausi.
Tarsi būtume grįžę į pradžią.
Bet jis nebuvo mano vyras.
Jis gyveno su mumis,
miegojo su manimi.
Kol kas tiek tenoriu pasakyti.
Atsiprašau.
Man patiko mūsų gyvenimas,
bet kartais pagalvodavau: „O jeigu?“
Nedažnai, bet kartais.
Tas kitas Džeisonas, jis,
iš dalies, esu aš.
Taigi, jį kamavo panašios abejonės, kaip ir mane.
Jos ir atvedė jį į šį pasaulį.
Tu dėl to nekaltas.
Žinai, sutikau tavo versiją, kuri už manęs neištekėjo.
Tikrai?
Kuo aš užsiėmiau?
Tu – menininkė.
Sutikau tave tavo naujausios parodos atidaryme.
Gyvenai labai šauniame lofte ir...
turėjai daug draugų.
Vaikų neturėjau?
Ne.
Buvau laiminga?
Ji to paties klausė apie tave.
NESENIAI ATLIKTI PERVEDIMAI
Nemokėta nei už viešbutį, nei už lėktuvo bilietus, nei už „Airbnb“,
nei už mašinų nuomą, bet sumautą kurą jis perka Šomberge.
Ir jie išsiėmė 500 dolerių iš bankomato.
Kur jis išvažiuotų?
Nagi. Turėtum sugebėti išsiaiškinti.
Kad ir kur jis nuvažiuotų, tu žinotum.
Todėl tu nepriimi sprendimo, nes jis būtų nuspėjamas.
Aš pernelyg gerai pažįstu Danielą.
Jie leis spręsti Čarliui.
O šūdas.
Ar gali būti, kad neišjungėte telefonų?
AŠ – DANIELA – ČARLIS VIETA NENUSTATYTA
Kur mano telefonas?
Tas, kurį paėmei iš manęs po geležinkeliu.
Kur mano telefonas?
Kur jis?
Klausyk, paleisk mane.
Padėsiu tau jį rasti.
Gal tiesiog tave papjauti?
Ne. Žiūrėk.
BLERĖ KEPLAN
BANDAU SUSISIEKTI SU DANIELA. AR VISKAS GERAI?
Pričiupau.
GALĖČIAU ŠIANDIEN ATGAUTI MAŠINĄ?
Atsiprašau...
ATSIPRAŠAU, KAD DINGAU. KUR TU?
GALIU PAAIŠKINTI IR ATVARYTI TAU MAŠINĄ DABAR.
Reiktų pažiūrėti, kaip Čarlis.
Daniela?
Vakar vakare radau forumą,
kuriame bendrauja šimtai čia sugrįžusių Džeisonų.
Ką jie sako?
Nors kai kurie iš jų labai sutraumuoti, visi myli savo šeimą.
Jie nori jus susigrąžinti.
Vienam iš jų šovė mintis.
Savotiška loterija,
kurioje vienam iš mūsų pasiseks likti šiame pasaulyje su tavim ir Čarliu.
Visi kiti išeis.
Tas, kuriam kilo ta mintis, loteriją pralaimėjo.
Kitas pasiūlė bendrą globą.
Šventės virs košmaru.
Tai kas tau nutiko?
Kas man nutiko?
Taip.
Po to, kai mane pagrobei
ir įgyvendinai savo nesveiką tėčio fantaziją su mano sūnumi
ir išprievartavai mano žmoną?
Papasakosiu, kas nutiko. Tavo Daniela negyva.
Ką?
Kaip?
Tai mano kaltė.
Šiaip jau...
tai tavo kaltė.
Nes aš nežinojau, su kokiais žmonėmis tu susidėjai.
Dona nužudė Danielą, nes ji bandė man padėti.
Be to, Leitonas liepė nužudyti Rajeną.
Ir dar yra Amanda,
kurią tu metei.
Ji padėjo man pabėgti per dėžę, ji buvo labai sutrikusi,
suglumusi ir išsigandusi.
Kaip žinai, tai – ne tie jausmai,
kuriuos turėtum jausti prieš atverdamas duris.
Už šeštų durų, kurias atvėrėme, buvo didelis miškas.
Mes išėjome į lauką tik apsižvalgyti.
Ir...
prieš tai turbūt ten buvo gaisras. Buvo labai juoda.
Viskas pajuodę, supranti?
Todėl, kai pakilo vėjas, jis ėmė vartyti medžius.
Nukrito šaka ir...
viena trinktelėjo man per galvą, bet nukrito labai didelė šaka ir...
tiesiai per ją.
Prismeigė prie žemės.
Ir aš ničnieko negalėjau padaryti...
tik sėdėti ir laukti, kol viskas baigsis.
Užtruko dvi dienas.
Ar tas pakabukas – jos?
Amandos?
Ji dėl tavęs būtų padariusi viską.
Šimtu procentų. Bet ką.
Nori pamatyti, kokios dar žalos pridarei?
Taip, ir galo nematyti.
Aš tik maniau...
Ką tu manei?
Nesvarbu.
Pažiūrėk į mane.
Tikrai norėčiau žinoti.
Maniau...
Maniau, kad...
tau patiks mano gyvenimas.
BLERĖ KEPLAN – ATVAŽIUOJU. BŪSIU PO 10 MIN.
Kas dar?
Brukė susitikinėja su Driu.
Apgailestauju, sūnau.
Čia skaniai kvepia.
Taip, radau pasenusį blynų tešlos mišinį ir kondensuoto pieno skardinę.
Gerai. Manau, pasenusiais blynais neapsinuodysim.
Ką praleidau?
Klausausi, kas pastaruoju metu įvyko Desenų šeimoje.
Jei jau apie tai kalbame,
kaip ta paroda, kurią bandei prisikviesti?
Ją surengs Donas Kertas iš „Art Space“.
Geriau nebūna.
Gerų naujienų yra?
Man per gimtadienį padovanojai mašiną.
- Taip, girdėjau. - Gerus bilietus į „Blackhawks“ rungtynes.
Naujas riedlentes.
- Ledų su riešutais. - Ką?
Taip, vos manęs nepribaigei.
Ne, bet rimtai, nemokėjai naudotis „EpiPen“ injektoriumi.
Jis negalėjo žinoti apie tavo alergiją.
Taip.
Arba apie Maksą. Jis neatėjo pas mus prie medžio.
Jis šiknius.
Kavos?
- Mielai išgerčiau. - Tikrai? Tu irgi?
Su jais yra taip, kad valgydamas galvoji:
„Kodėl norėčiau šviežių blynų?“
- Gerai. Kodėl tu su manim šitaip? - Buvo tobula.
- Ačiū. - Ačiū už pusryčius.
Nėra už ką. Bet koks planas?
Kol kas dar nežinau. Tik tiek, kad rytoj turim išvažiuoti.
Kodėl?
Dabar esame įsibrovėliai ir vagys.
Ką nors paėmei?
Man patinka, kad iškart pagalvojai apie mane.
Tu, galima sakyti, pavogei mano geriausios draugės mašiną.
Ji, galima sakyti, ją man paskolino.
Nepanašu, kad planuotum ją greitu laiku grąžinti.
Mums jos gali prireikti.
Tai kur važiuosim?
Galvojam.
Ar yra kas nors?
Daniela?
Čarli?
Sveiki.
Čarli?
Ar yra kas nors?
Džeisonai?
Žinau, atrodo labai keista,
bet Danielos labui, noriu, kad kai ką dėl manęs padarytum.
Ką?
Gali sužinoti savo mašinos buvimo vietą?
Gali? Ar gali sužinoti savo mašinos buvimo vietą?
Galiu.
Žinai ją?
Ne. Man nešovė mintis ieškoti.
- Gerai. Duok savo telefoną. - Eik ir užsikrušk.
Blere, duok savo telefoną.
Aš tavęs nenuskriausiu.
Tik duok savo sumautą telefoną.
Blere, duok jį man!
Gerai.
- Sėsk. Tučtuojau! - Taip, gerai. Gerai.
O dabar...
kas per šūdas čia vyksta?
Kur jos?
Kitos tikrovės.
Įsivaizduok, kad esi žuvis, plaukiojanti ežere.
Tas ežeras tau – visa visata.
Vieną dieną
kažkas paima ir ištraukia tave iš vandens,
tada supranti, kad tai, ką laikei visu pasauliu, tėra vienas ežeras.
Tada pastebi kitus ežerus ir medžius,
ir dangų virš galvos.
Ir staiga suvoki, kad esi...
Visi esame dalis tikrovės, kuri yra daug paslaptingesnė,
nei kada nors pajėgsime suprasti.
Taigi, jos visur aplink,
bet mes negalim jų matyti?
Jos čia pat.
Labai arti, vos už kelių mikronų.
Jei mūsų sąmonė būtų lankstesnė,
galėtume tiesiogine prasme jas paliesti.
Ar buvo tokių pasaulių...
kuriuose tau kilo pagunda pasilikti?
Ten, dėžėje, aš beveik...
beveik netekau vilties rasti kelią namo.
Buvo vienas pasaulis, kuriame maniau, kad galėčiau būti laimingas.
Bet grįžai namo.
Ar gailiesi?
Nė trupučio.
NAMŲ PASKYRA – SVEČIAS
DŽEISONAS35: VISI ŽINOME, KĄ TURIME DARYTI, TIESA?
DŽEISONAS22: NET NENORIU APIE TAI GALVOTI.
DŽEISONAS22: PRIEŠ KURĮ LAIKĄ DU IŠ MŪSŲ MAČIAU NAME.
DŽEISONAS44: SPĖLIOJAU, KADA KAS NORS JĮ PASIVYS.
Klausk dar vieną klausimą.
Užeik. Mes tik plepame.
Gerai, dabar įtartinai panašu, kad mane tuoj apklostysit.
Ką, tu jau per didelis, kad būtum apklostytas?
Ačiū, kad atvežei mus čia, Čarli.
Žinant, kad padėtis gan baisi, tu labai drąsus.
Labai tavim didžiuojuosi, sūnau.
Labanakt, vaikeli.
Labanakt.
Gerai.
Pameni, kai pirmą kartą susitikome?
Galėjo būti bet kas...
bet tai buvai tu.
Ir iš jų visų,
ir vėl – tu.
Prisijungiau prie forumo.
Pasakiau jiems, kad mes apsisprendėme.
Nenoriu loterijos.
Aš renkuosi tave.
O šūdas.
Padėk man.
Kas su tavim šitaip pasielgė?
Vienas iš mūsų.
Kiek jų čia?
Aš mirsiu? Nenoriu mirti.
Kiek?
Paimk Čarlį.
Kur Čarlis?
Šūdas.
Pra...
Čia buvo šūvis?
Paimk Čarlį. Susitinkam apačioje. Paskubėk!
Mesk.
Pasakiau, kad mestum.
Klausyk...
Tiesiog stok. Stok.
Jie viršuje?
Taip.
Gerai. Nusivilk drabužius.
Tučtuojau. Daugiau nekartosiu. Tiesiog...
Nagi.
Viską.
Turite slaptažodį?
Taip.
Pasakyk.
Kiek jau užmušei?
Nežinau.
Slaptažodis.
Gerai. Pasakysiu.
Slaptažodis...
Daniela, paimk Čarlį ir eikit. Eikit!
Be tavęs neisim.
Aš jūsų nestabdysiu.
Atėjau čia ne tam.
Aš – tas, kuris sukūrė dėžę.
Aš atsakingas už visą šitą jovalą.
Labai atsiprašau.
Atsiprašau jūsų visų.
Čarli!
Šūdas.
Kaip mus radai?
Blerė telefone turėjo sekimo programėlę.
Kaip kiti rado tave?
Vienas iš jų įmontavo šį daikčiuką į „Honda“,
o aš nesupratau, kol nepasirodė kiti.
Jie mane pasekė.
Kas per šūdas?
Turite išvažiuoti.
Mašina lauke.
Prašau. Bandau jums padėti.
Gerai. Parodyk, kur ji.
Gerai.
Džeisonai.
Jis tavo.
Važiuokit!
Daniela! Čarli!
Pasilenkit!
Jūs sveiki? Viskas gerai?
Nemanau, kad mus sekė.
Ką darom? Neturim, kur važiuoti.
Klausykit, regis, jis mums kai ką paliko.
Kiek jų čia?
Nežinau. Keturiasdešimt?
Čia yra ir maišas.
Jis atvežė Maksą.
Ir yra dar šitas.
ĮJUNKITE GARSO ŽINUTĘ
NAUJAS ĮRAŠAS
Į dėžę įžengiau persmelktas apgailestavimo.
Ir vieną dieną įžengiau į pasaulį,
kur suradau šeimą, gimusią
dėl pasirinkimo, kurį pabijojau padaryti.
Mane graužė pavydas.
Iš pradžių pamaniau, kad svarbiausia esi tu, Daniela.
Ir, nors iš dalies taip ir buvo,
supratau, kad tai, ko iš tiesų norėjau, ką bandžiau pavogti,
buvo tavo pasirinkimai, Džeisonai.
Labiausiai – sprendimas padaryti savo gyvenime vietos
kito žmogaus poreikiams ir svajonėms.
Manau, viena mūsų... mano... dalis
pernelyg bijojo surizikuoti mylėti.
Visą gyvenimą leidausi valdomas tos baimės.
Bet tu kažkaip ją įveikei
ir padovanojai sau prasmingą,
sujauktą ir nuostabų gyvenimą.
Joks atsiprašymas neatpirks to, ką padariau.
Šis pasaulis jums jau nebesaugus.
Tikiuosi, rasite naujus namus, esu tuo tikras, nes...
jūs patyrėte tai, ko negaliu įsivaizduoti,
ir dėl to tapote dar tikslesnėmis dėlionės detalėmis,
tinkančiomis tik viena kitai.
Jūs tikri, kad kito kelio nėra?
Jei liksime, gyvensime nuolat bijodami.
Ji teisi.
Palaukit.
Žiūrėkit. Štai jie.
Žiūrėkit. Daniela.
Šūdas. Ten jis.
Kur jis eina?
Jie čia.
Atėjome ne tam, kad jus sustabdytume.
Pamanėme, kad normaliai gyventi galėsite tik palikę šį pasaulį.
Taip. Jis teisus.
Atėjome atsisveikinti.
Atsiprašau.
Aš tik noriu, kad tu su Čarliu būtumėt saugūs.
Taip.
O tu...
jais pasirūpink.
Taip.
Ne! Kodėl juos gauti turi jis?
Svarbu ne jis.
Svarbu, ko nori ji,
ir kas geriausia mūsų sūnui.
Praleiskit juos.
Ne.
Praleiskit juos!
Traukitės!
Praleiskit juos!
Čarli.
Daniela.
Pažįsti mane?
Ne...
bet aš tavęs ieškojau.
Išvertė Sandra Siaurodinė