- Kur viņi ir? - Ko... Es te meklēju savu ģimeni.
Tieši tāpat kā tu.
Ak tā?
Ei.
Biju klāt, kad tu šo dabūji.
Tu man to nodarīji.
Mums visiem.
Esmu vismaz tikpat gudrs kā tu, tā ka nečakarē mani!
Kur viņi ir?
Labi.
Piedod. Lūdzu, pie...
Ej dirst! Man nevajag tavu sūda atvainošanos.
Pasaki, kur viņi ir!
Nu velns. Es nezinu.
Nu velns.
Kur viņi ir?
Daniela uzzināja.
Protams.
Viņa mani nogrūda pa kāpnēm.
Un es nezinu, kur viņa tagad ir. Zvēru.
- Tad man no tevis nav nekāda labuma? - Piedod.
PAMATĀ BLEIKA KRAUČA ROMĀNS
NEVIENS NO VIŅIEM TEVI NEMĪL TĀ KĀ ES
BEIDZ. TU ZINI, CIK ĻOTI TEVI MĪLU.
NEVIENS PAR TEVI NERŪPĒJAS TĀ KĀ ES ES TEVI PAZĪSTU VISLABĀK
VIŅŠ NAV TAS, KO TU DOMĀ. PIEZVANI MAN. TĒTIS.
TEV MAN JĀPIEZVANA.
VIŅŠ NAV ES. PIEZVANI MAN.
Mammu.
Izslēgsim tos, labi?
DALĪTIES AR ATRAŠANĀS VIETU
Kad es atgriezos, domāju, ka būs jātiek galā tikai ar viņu.
Man vajadzēja zināt, ka būs vēl.
Kurp mēs brauksim?
Es tiešām nezinu.
Kredītkartes var izsekot.
Skaidru naudu neviens īsti vairs neņem.
Un, pat ja man būtu kāda doma, es nedrīkstu izvēlēties.
Kāpēc?
Tāpēc, ka arī viņi varētu iedomāties to vietu.
Man ir doma.
Tā ir tā. Tā ir tā.
Un tu nez kāpēc zini drošības kodu?
Džeimsa ģimene te pavada vasaras... daudzas nedēļas nogales.
- Esmu pāris reižu te bijis. - Pāris reižu?
Domāju, viņš te bijis vairāk nekā pāris reižu.
Kāda ir tava istaba?
Man vajadzēja viņu pasargāt.
Čārlij...
Man vajadzēja pasargāt jūs abus.
Tu ne pie kā no tā neesi vainīgs.
Tu taču to zini, vai ne?
Vai tie visi tiešām ir mani tēti?
Jā un nē.
Tad ko mēs darīsim?
Izdomāsim...
kad būsim pagulējuši.
Ei.
Gribi būt viena?
Nespēju iedomāties, ko tu esi redzējis,
ko visu tev vajadzēja darīt,
lai tiktu atpakaļ pie mums.
Es gribu...
lai tas ir tik vienkārši, ka tu esi atpakaļ mājās,
mūsu dzīve atgriežas vecajās sliedēs...
bet arī viņi ir mājās.
Es nezinu, ar ko lai sāk.
Laikam tāpat kā pēc Maksa.
Kaut kā mums vienkārši ir jāsāk.
MĀJAS - VIESIS
REĢISTRĒTIES
DŽEISONS DESENS
IESŪTNE 12 029 VĒSTULES, 29 NELASĪTAS
SAPĪŠANĀS
DŽEISONS DESENS SVEICU MĀJĀS, ĪSTAIS DŽEISON DESEN.
ŠOBRĪD IR 44 AKTĪVI DALĪBNIEKI.
ESAT JAUNS LIETOTĀJS? JŪSU LIETOTĀJVĀRDS IR DŽEISONS71.
ESMU REDZĒJIS DAŽUS JŪS MĀJAS TUVUMĀ.
ZINU, KA JŪSU IR VĒL.
DŽEISONS11: VAIRĀK NEKĀ "DAŽI", TAS IR SKAIDRS
VIŅI VAIRS NAV MĀJĀS.
VIŅŠ VIŅUS KAUT KUR AIZVEDIS.
BIJA AVĀRIJA. NU VIŅI IR PROM.
KURŠ NO JUMS TO IZDARĪJA?
VIENS NO REMBO.
ES PĀRBAUDU SLIMNĪCAS.
AR KĀDU MAŠĪNU VIŅI VARĒTU BRAUKT?
DŽEISONS44: DALĪJIES AR VIDEO
Neviens no jums nav pārdzīvojis to, ko es.
Jūs neesat to pelnījuši.
Ziniet, mēs visi nevaram viņus dabūt, tāpēc...
jautājums ir, kurš paliks viens?
Varbūt mēģinām kopīgo aizbildniecību?
GRIBI AR MANI BŪT UZ VIENU ROKU?
MĒS VARĒTU NOVĀKT PĀRĒJOS UN TAD ŠO ATRISINĀT.
GRIBI AR MANI BŪT UZ VIENU ROKU?
KAFIJA GATAVA. ESMU PLUDMALĒ
Sākumā man patika tas, kā viņš man lika justies.
Bija sajūta, ka esam atgriezušies sākumā.
Bet viņš nebija mans vīrs.
Viņš dzīvoja ar mums,
gulēja ar mani.
Neko citu es šobrīd negribu teikt.
Man žēl.
Man patika mūsu dzīve,
bet dažreiz es mēdzu domāt: "Kā būtu, ja...?"
Ne nepārtraukti, bet dažreiz.
Tas otrs Džeisons, viņš
kaut kādā mērā ir es.
Tāpēc manas domas par to, "kā būtu, ja", ir arī viņā.
Tās viņu atveda uz šo pasauli.
Tu ne pie kā no tā neesi vainīgs.
Zini, es sastapu tādu tevi, kura nebija ar mani precējusies.
Jā?
Ko es darīju?
Tu biji māksliniece.
Es tevi satiku tavas jaunākās izstādes atklāšanā.
Tu dzīvoji ļoti smalkos augšstāva apartamentos...
un tev bija daudz draugu.
Bērnu nebija?
Nē.
Vai es biju laimīga?
Viņa par tevi jautāja to pašu.
NESENIE DARĪJUMI
Ne viesnīcas maksas, ne lidmašīnas biļešu, ne Airbnb,
nav īrējis mašīnas, bet pircis sasodīto degvielu Šombergā.
Un viņi bankomātā izņem 500 dolārus.
Kurp viņš devies?
Nu taču. Tev jāspēj to izdomāt.
Lai kurp viņš dotos, tev būtu jāzina.
Tāpēc tu nepieņem lēmumu, ka tas ir pārāk paredzami.
Es pārāk labi pazīstu Danielu.
Viņi ļaus to darīt Čārlijam.
Nu velns.
Vai ir kāda iespēja, ka neatslēdzāt savus telefonus?
NAV REDZAMA ATRAŠANĀS VIETA
Kur ir mans telefons?
Kur ir mans telefons, kuru tu atņēmi zem tām dzelzceļa sliedēm?
Kur ir mans telefons?
Kur tas ir?
Paklau, pārgriez līmlenti, atbrīvo.
Es tev palīdzēšu to atrast.
Varbūt man labāk pārgriezt tevi?
Nē. Skaties.
BLĒRA KAPLANA
MĒĢINU SAZVANĪT DANIELU. VISS LABI?
Rokā ir.
ATDOSI ŠODIEN MAN MAŠĪNU?
Piedod...
PIEDOD, KA NEATBILDĒJU. KUR TU ESI?
VARU PASKAIDROT UN TAGAD AIZVEST TEV MAŠĪNU.
Jāaiziet pie Čārlija.
Daniela?
Vakarnakt es atradu interneta forumu
ar simtiem Džeisonu, kas tikuši te atpakaļ.
Ko viņi rakstīja?
Lai cik daži kļuvuši samaitāti, viņi visi mīl savu ģimeni.
Viņi grib jūs atgūt.
Vienam no viņiem radās kāda doma.
Tāda kā loterija,
un laimētājs varēs palikt šajā pasaulē ar tevi un Čārliju.
Visi pārējie dosies prom.
Nu, tas, kuram tā doma radās, loterijā jau ir zaudējis.
Kāds cits ieteica kopīgo aizbildniecību.
Oho.
Svētku reizēs būtu īsts murgs.
Ei.
Kas ar tevi notika?
Kas ar mani notika?
Jā.
Pēc tam, kad tu mani nolaupīji,
izspēlēji slimu tēva fantāziju ar manu dēlu
un izvaroji manu sievu?
Es pateikšu, kas notika. Tavas pasaules Daniela ir mirusi.
Ko?
Kā?
Nu, tā bija mana vaina.
Īstenībā...
tā bija tava vaina.
Jo es nezināju to, ar kādiem cilvēkiem tu biji sapinies.
Dona viņu nogalināja, jo viņa mēģināja man palīdzēt.
Un Leitons lika nogalināt Raianu.
Un tad ir Amanda,
kuru tu pameti.
Viņa palīdzēja man aizbēgt kastē, un viņa bija ļoti apmulsusi,
apjukusi un nobijusies.
Un, kā tu zini, nedrīkst būt tādas sajūtas, kad ver vaļā durvis.
Sestās durvis, kuras atvērām, veda uz dziļu mežu.
Mēs tikai izgājām laukā apskatīties.
Un...
Laikam bija bijis ugunsgrēks. Viss bija ļoti melns.
Nomelnējis, zini?
Un, kad sacēlās vējš, koki vienkārši sāka gāzties.
Viens zars krita un...
Nu, viens uzkrita man uz galvas, bet gāzās viens ļoti liels un...
caurdūra viņu.
Piespieda viņu pie zemes.
Un es tur neko nevarēju darīt.
Vienkārši sēdēju tur un gaidīju, kad viss beigsies.
Tas prasīja divas dienas.
Vai tā ir viņas?
Amandas?
Viņa tavā labā būtu darījusi jebko.
Simtprocentīgi. Jebko.
Gribi redzēt, kādu postu vēl esi nodarījis?
Jā, un tas ir nebeidzams.
Man tikai likās...
Kas tev likās?
Nav svarīgi.
Paskaties uz mani.
Es tiešām gribētu zināt.
Man likās...
Man likās, ka...
tev patiks mana dzīve.
BLĒRA KAPLANA ES AIZBRAUKŠU. BŪŠU PĒC 10 MINŪTĒM.
Kas vēl?
Bruka un Drū ir pāris.
Man žēl, draudziņ.
Te labi smaržo.
Jā, atradu pavecu pankūku maisījumu un kondensētā piena bundžiņu.
Labi. Man patīk tas, kādas izredzes ir ar vecām pankūkām.
Ko palaidu garām?
Nu, es noskaidroju nesenos notikumus Desenu ģimenē.
Starp citu,
kā sanāca ar to izstādi, ko tu gribēji rīkot?
To dabūja Dons Kērts no Art Space.
Vienkārši viss desmitniekā.
Ir kādi labi jaunumi?
Tu man dzimšanas dienā nopirki mašīnu.
- Jā, dzirdēju. - Lieliskas biļetes uz Blackhawks.
Jaunu skeitbordu.
- Saldējumu ar riekstiem. - Ko?
Jā, tu mani gandrīz nogalināji.
Nē, nopietni, tu neprati lietot epinefrīna pilnšļirci.
Viņš nezināja par tavu alerģiju.
Jā.
Un par Maksu. Viņš neatnāca pasēdēt pie koka.
Nu, viņš ir krāns.
Kafiju?
- Labprāt nedaudz. - Jā? Tev arī?
Tās liek domāt:
"Kāpēc lai kādreiz gribētu svaigas pankūkas?"
- Labi. Kāpēc jūs tā pret mani? - Tās bija izcilas.
- Paldies. - Paldies par brokastīm.
Nav par ko. Bet kāds ir plāns?
Vēl nezinām. Tik to, ka rīt jābrauc no šejienes prom.
Kāpēc?
Nu, mēs šobrīd te uzturamies nelegāli un zogam.
Vai tu kaut ko paņēmi?
Man patīk, kā tu uzreiz iedomājies mani.
Nu, tu it kā nozagi manas labākās draudzenes mašīnu.
Viņa it kā atļāva man to aizņemties.
Neizskatās, ka tu plānotu to viņai tuvākajā laikā atdot.
Nu, mums to varbūt vajadzēs.
Tad kur mēs brauksim?
Mēs pie tā strādājam.
Te kāds ir?
Daniela?
Čārlij?
Te kāds ir?
Čārlij?
Te kāds ir?
Džeison?
Es zinu, ka tas šķiet ļoti dīvaini,
bet tev kaut kas jāizdara Danielas dēļ.
Kas?
Vai tu vari izsekot savu mašīnu?
- Vari? Vari izsekot savu mašīnu? - Jā.
Esi to izdarījusi?
Nē. Man nenāca prātā to izsekot.
- Labi. Iedod savu telefonu. - Teikšu skaidru "ej dirst".
Blēra, iedod telefonu.
Es nedarīšu tev pāri.
Vienkārši iedod man savu sūda telefonu.
Blēra, iedod to man!
Labi.
- Apsēdies. Tūlīt pat! - Jā, labi. Jā.
Tā...
kas, ellē ratā, te notiek?
Kur tās ir?
Citas realitātes.
Iedomājies, ka tu esi zivs, kas peld ezerā.
Un tev tas ezers ir viss visums.
Tad kādu dienu
kāds iebāž roku un izvelk tevi no ūdens,
un tu saproti, ka tas, kas tev šķita visa pasaule, ir tikai viens ezers.
Tad tu redzi citu ezeru un kokus,
un debesis virs tā.
Un pēkšņi tu atskārsti, ka tu esi...
ka mēs visi esam daudz noslēpumainākas realitātes daļa,
nekā jebkad spētu saprast.
Tātad tās vienkārši ir mums visapkārt
un mēs tās neredzam?
Tās ir tepat.
Tik tuvu, dažu mikronu attālumā.
Un, ja mūsu apziņa būtu elastīgāka,
mēs burtiski varētu pasniegties un tām pieskarties.
Vai bija kādas pasaules...
kur tev bija kārdinājums palikt?
Tur, kastē, es gandrīz...
gandrīz zaudēju cerību atrast ceļu uz mājām.
Bija viena pasaule, kur man šķita, ka es varētu būt laimīgs.
Bet tu pārnāci mājās.
Vai tu to nožēlo?
It nemaz.
MĀJAS - VIESIS
MĒS VISI ZINĀM, KAS VIŅIEM JĀDARA, NE?
NEGRIBU PAT DOMĀT.
DIVUS NO MUMS REDZĒJU MĀJĀ.
PRĀTOJU, KAD KĀDS VIŅU PANĀKS.
Pajautā vēl kaut ko!
Ei. Nāc iekšā. Mēs tikai pļāpājam.
Labi, nu tas aizdomīgi sāk atgādināt bērniņa sasegšanu vakarā.
Ko, tu tam esi par vecu, a?
Paldies, Čārlij, ka atvedi mūs šurp.
Ņemot vērā, ka tas ir visai bailīgi, tu tiki galā ļoti drosmīgi.
Es ar tevi ļoti lepojos, puis.
Arlabunakti, mīļum.
Arlabunakti.
Nu labi.
Vai atceries, kā mēs iepazināmies?
Tas varēja būt jebkurš...
bet tas biji tu.
Un no viņiem visiem
tas atkal biji tu.
Es iegāju tajā interneta forumā.
Es viņiem uzrakstīju, ka mēs izdarījām izvēli.
Es negribu loteriju.
Es izvēlos tevi.
Nu velns.
Palīdzi man.
Kas tev to nodarīja?
Viens no mums.
Cik daudzi te ir?
Vai es miršu? Es negribu nomirt.
Cik daudzi?
Pasauc Čārliju.
Kur ir Čārlijs?
Ei!
Nu velns.
Lū...
Tas bija šāviens?
Pasauc Čārliju. Satiekamies te lejā. Ātrāk!
Ei.
Nomet to.
Es teicu - nomet to.
Paklau...
Vienkārši stāvi. Stāvi.
Vai viņi ir augšā?
Jā.
Labi. Novelc visas drēbes.
Ātri. Es neatkārtošu. Vienkārši...
Nu taču!
Visu.
Vai jums ir parole?
Jā.
Pasaki to man.
Cik daudzus tu esi nogalinājis?
Es nezinu.
Paroli!
Labi. Es tev pateikšu.
Tā ir...
Daniela, paņem Čārliju un brauc. Brauc!
Bez tevis ne.
Es jūs neaizkavēšu.
Es ne tāpēc esmu te.
Es esmu tas, kurš uzbūvēja to kasti.
Es esmu atbildīgs par visu šo jucekli.
Es ļoti atvainojos.
Atvainojos jums visiem.
Čārlij!
Velns.
Kā tu mūs atradi?
Blērai telefonā bija izsekošanas aplikācija.
Kā citi atrada tevi?
Viens no viņiem pielika šo uz hondas,
es to nesapratu, līdz sāka uzrasties citi.
Viņi man sekoja.
Kas par sviestu?
Jums jābrauc prom.
Mašīna ir laukā.
Lūdzu. Es mēģinu jums palīdzēt.
Labi. Nu, parādi, kur tā ir.
Labi.
Džeison.
Tas pieder tev.
Brauciet. Brauciet!
Daniela! Čārlij!
Lejā!
Tev viss labi? Viss kārtībā?
Nedomāju, ka kāds mums sekoja.
Ko lai darām? Mums nav kur doties.
Ei, šķiet, viņš mums kaut ko atstājis.
Cik daudzas tur ir?
Es nezinu. Četrdesmit?
Te ir arī maisiņš.
Viņš atvedis Maksa pelnus.
Un te ir šis.
ATSKAŅOJIET BALSS ZIŅU
JAUNS IERAKSTS
Kad es iegāju kastē, es biju nožēlas pilns.
Un tad kādu dienu es iegāju kādā pasaulē
un atradu ģimeni, kas bija radīta,
izdarot to izvēli, kuru man bija pārāk bail izdarīt.
Es no skaudības plīsu vai pušu.
Sākumā man šķita, ka runa ir tikai par tevi, Daniela.
Lai gan zināmā mērā tā bija,
es atskārtu, ka īstenībā es vēlējos un mēģināju nozagt
tevis izdarītās izvēles, Džeison.
Galvenokārt to izvēli - izbrīvēt savā dzīvē vietu
kāda cita vajadzībām un sapņiem.
Domāju, mūsos... manī ir kāda daļa,
kurai ir bijis bail riskēt un mīlēt.
Un visu mūžu esmu ļāvis šīm bailēm sevi kontrolēt.
Bet tu kaut kā no tām atbrīvojies
un uzdāvināji sev bagātu,
haotisku un skaistu dzīvi.
Neviena atvainošanās neatsvērs manis nodarīto.
Šī pasaule vairs nav droša nevienam no jums.
Un ceru, ka jūs atradīsiet jaunas mājas, un esmu par to drošs, jo...
nu, jūs esat piedzīvojuši grūtības, kādas es nespēju iedomāties,
un tās jūs padarījušas par vēl labāku mozaīku
ar tās saderīgajiem gabaliņiem.
Esat droši, ka tā ir vienīgā iespēja?
Ja paliksim, mums būs jādzīvo bailēs.
Viņai taisnība.
Pagaidi.
Skat. Tie ir viņi.
Ei. Ei, skat. Daniela.
Velns. Tas ir viņš.
Kur viņš iet?
Viņi ir te.
Mēs neatnācām stāties jums ceļā.
Sapratām, ka jums var būt normāla dzīve, tikai pametot šo pasauli.
Jā. Viņam taisnība.
Mēs atnācām atvadīties.
Man žēl.
Es tikai gribu, lai jūs ar Čārliju esat drošībā.
Jā.
Un tu...
parūpējies par viņiem.
Jā.
Nē, nē! Kāpēc lai viņi tiktu viņam?
Nav runa par viņu.
Runa ir par to, ko vēlas viņa
un kas ir labākais mūsu dēlam.
Palaid viņus.
Nē.
Palaidiet viņus!
Malā!
Palaidiet viņus!
Čārlij. Čārlij.
Daniela.
Vai tu mani pazīsti?
Nē...
bet es tevi meklēju.
Tulkojusi Laura Hansone