BASERAT PÅ ROMANEN AV
Har du hittat honom?
Är han okej?
Vadå? Vad hände?
Herrejävlar, Leighton.
Helvete!
Helvete.
Jag tar på mig skulden för det som hänt.
Hör du mig, Jason? Jag tar på mig skulden för det som hänt.
Du kom tillbaka och vi var inte beredda.
Inte beredda på att du skulle vara så...
...illa däran som du är.
Jag vill inte spänna fast dig.
Men det är tvunget så länge du är en fara för dig själv och andra.
Skickade du...
Skickade du den där kvinnan till Danielas lägenhet?
Jag försöker bara hjälpa dig minnas den genialiska mannen du är.
Och den här fantastiska saken du skapat.
Dra åt helvete.
Tack.
Vad är det här?
- Det är vin. Jag tog in en flaska till... - Okej.
- ...för det var så gott. - Ja. Det var jättegott.
Det kostade också hundra dollar.
Vad?
Det känns som om du försöker få mig i säng.
Jag försöker definitivt få dig i säng.
- Jaså? - Ja.
Okej, men du vet, hela den här förförelsegrejen,
det var ett tag sen.
Missförstå mig inte, det är underbart.
Fortsätt med det, men...
Hallå, hallå!
- Herregud. - Jag kan inte stanna.
Mike kör fram bilen, men jag såg er turturduvor
och ville komma och hälsa.
Jag är glad att du gjorde det. Kul att se dig.
Ja. Jag ser fram emot i morgon.
- Vad kan vi ta med? - Inget. Bara er själva.
Okej, perfekt.
- Okej, vi ses. Hej då. - Hej då.
Ja. Vi ses.
Vad var...
- Barbara? - Ja, Barbara.
- Vad händer i morgon? - Vår middag.
Hemma?
Ja, vi har pratat om det.
- Har du glömt? - Ja.
- Ja, det har du. - Nej, nej... Jo.
- Ja. Ja. - Ja.
Vilka är det som kommer nu igen?
Han kommer strax.
Det här var min farfars kontor.
Jag bevarar det precis som han lämnade det.
Kriminalinspektör Mason.
Leighton Vance. Angenämt.
Arbetade din familj i flygbranschen?
Han grundade Velocity för 52 år sen.
Byggde jetmotorer.
Är det du och han?
Mina föräldrar dog när jag var ung.
Han uppfostrade mig.
Den här vägen.
Så, Jason Dessen. Han arbetade här i...
Åtta år.
Och när såg du honom senast?
För över ett år sen nu.
En dag kom han inte till jobbet, och jag har inte sett honom sen dess.
Det har ingen, såvitt jag vet.
Vill du inte ha kaffe? Vatten?
- Nej, det är bra. - Inte? Okej.
Jag talade faktiskt med polisen när Jason först försvann.
Vad sysslar ni med här?
FoU.
Vad betyder det?
Forskning och utveckling?
Nej, jag vet vad det betyder.
Vad tillverkar ni?
Transistorbaserade silikonkvantbitar för kvant- och läkningsprocessorer.
Det var en munfull.
Du vet,
det fanns en annan kvinna, Blair Caplan.
Hon arbetade väl också här?
Ja. Blair.
Ja, hon försvann.
- För arton månader sen? - Ja. Det...
...tog hårt på alla här.
Tillhörde hon och Jason samma avdelning?
Nej, Blair jobbade med processförbättring.
Vad gäller det här?
Jason Dessen skrev in sig på John of God för tre nätter sen.
Va?
Visste du inte det?
Nej, nej, det visste jag inte.
Är han okej?
Okänt.
Han lämnade sjukhuset innan jag kom dit.
Men han sågs tydligen på en konstutställning senare den kvällen.
Jag trodde att han kanske hade kontaktat dig.
Mig? Nej.
Jag önskar han hade det.
Vi försöker hitta honom.
Wow.
Enligt min företrädares anteckningar,
hade han en relation med en annan anställd när han försvann.
Ja.
Dr Amanda Lucas.
Är dr Lucas på kontoret i dag?
Hur gick det?
Hur gick det att ljuga för polisen?
Toppen. Superfantastiskt.
Dawn sa att hon försökte ringa polisen.
Så hon sköt henne?
Dämpa dig.
Leighton.
Jag sa åt henne att ta hit dem båda, okej? Jag visste inte att hon skulle...
För att hon är en djupt labil person...
- Amanda. - ...som vägrar behandlas för sin PTSD.
- Amanda. - Jag varnade dig för att anställa henne.
Nu räcker det!
Jäklar.
Nämnde hon Blair? Kriminalaren.
Självklart.
Amanda, polisen är så nära att hitta sambandet mellan Jason, Blair, alltihop.
Du vet vad som händer om de gör det.
Vi förlorar allt vi jobbat för och hamnar i fängelse.
Kammaren har varit uppkopplad i 1,5 år.
- Jag har lagt ner en miljard. - Åt helvete med dina miljarder.
Åt helvete med mina miljarder? Visst, åt helvete med dem.
Vi har fyra försvunna personer. Och nu Daniela Vargas.
Under tiden hittade han på nåt vis tillbaka.
Hur? Hur fan gjorde han det?
Vad fan hände med honom?
Superposition skadar kanske hjärnan.
Så vadå, har han förlorat sina minnen? Sin identitet?
Jag vet inte.
Därför ville jag göra fler tester. Det är så mycket vi inte vet. Jag behöver...
Hallå.
Okej.
Hjälp mig att minnas.
Hej, kompis.
Jag tog med några kläder.
Tack.
Du,
jag är bara nyfiken,
varför flydde du?
Jag var rädd.
Så du stack till Danielas lägenhet?
Hon är... Hon var en gammal vän till mig.
Jag letade bara efter nån, vem som helst, som jag mindes.
Det är allt.
Berättade du för henne eller nån om det här stället?
Jag vet inte vad det här stället är.
Och du och jag, du sa att vi står varandra nära.
Vad exakt är det vi skyddar här
som skulle rättfärdiga att mörda en person?
Bara... För nån av oss?
Det gör det inte.
Alla här har gett allt för ditt arbete. Allt.
Och vem som helst av oss skulle offra våra liv för att skydda det.
Även du.
I synnerhet du.
Skulle jag?
Du har glömt vad vi byggde.
Visa mig då.
- Namn, tack. - Leighton Vance.
Slå in kod.
Tillgång beviljad.
För länge sen försökte jag bygga en pytteliten kammare
som kunde försätta en aluminiumnitridskiva i superposition.
Att faktiskt skapa vad Schrödinger hade föreställt sig för...
- ...sin katt. - Just det.
Så du minns ditt genombrott.
När du började skala upp i storlek?
Nej, jag slutförde den aldrig.
Jag fann aldrig ett sätt att skydda kammaren fullständigt från miljön utanför,
och superpositionstillståndet kollapsade.
Okej. Så dina minnen upphör innan du vann Pavia-priset.
Är det här nåt slags legering? Det kan inte vara lösningen.
Det är det.
Jason, du uppfann så mycket mer.
Under legeringen finns ett lager aktiv, adaptiv sköld som du utvecklade.
- Adaptiv? - Ja.
Adaptiv. Helvete. Där har vi det.
Den är full av smarta material som genererar fält
och motar bort strålning eller ljud som försöker ta sig in.
Som världens mest avancerade brusreducerande hörlurar.
Den blockerar inte bara ljudet, den blockerar bruset från allt utanför.
Och utstrålar ett robust magnetfält.
Vad finns inuti?
Hittills är du den enda som har klivit in och kommit tillbaka.
Finns det fler? Vad hände med dem?
Vi vet inte. Inspelningsapparater kan inte användas inne i kammaren.
Hur många?
Tre.
Hur sopar man tre försvunna personer under en matta?
Den första var en anställd.
När Blair inte kom tillbaka,
började du prata om att gå in härnäst.
Vi försökte avråda dig, men du hade skuldkänslor.
Sa att du hade byggt kammaren
och borde komma underfund med hur den funkar, och det gjorde du.
Och vad hände efter att jag hade försvunnit?
Vi efterlyste frivilliga. Anonymt.
Hade de ens nån aning om vad det var de anmälde sig till?
Så småningom.
Varsågod.
Och poff. Du är försvunnen.
Till för tre dagar sen.
Vilken jag vill, sa du?
Himlen är gränsen, grabben.
Vi kan väl kalla det en tidig födelsedagspresent?
Schyst.
Okej.
- Är det ditt val? - Ja. Den är rätt dyr. Är det okej?
- Det är lugnt. - Ja.
Vad behöver du mer?
Gå loss, bara. Kom igen.
Äter du middag med oss i morgon kväll?
Absolut inte.
Vill du inte träffa Barbara och Mike?
Vilka?
- GG och Marcus kommer också. - Ja.
Ja, deras nya båt är rätt schyst, va?
Charlie, vad är Blairs efternamn igen? Jag kan inte komma på det.
- Vänta, vad? - Blair. Hennes efter...
Jag måste skriva ett gruppmejl.
Caplan, tror jag. Tack.
Caplan.
Får jag komma in?
Ja.
Ser du över ditt arbete?
Det här är som att glömma precis allt om sig själv
och sen läsa sin självbiografi.
Så jag antar att du verkligen inte minns mig.
Då borde jag börja om.
Amanda Lucas.
Vad är din roll här?
Jag är psykiatriker.
För bara det här labbet?
Jag tränar kammarpiloterna.
Tränar? Hur då?
Mental konditionering för stränga miljöer.
Känsloreglering. Hyperfokus.
Jag övervakade studier för Lavender Fairy,
drogen Ryan skapade.
Så du sa att du och jag bor ihop.
I över ett år.
Av och till.
Dagen då jag försvann...
Vad hände den dagen?
Vi...
Vi vaknade den morgonen, och jag såg att nåt bekymrade dig.
Du hade träffat en exflickvän kvällen innan.
Du sa att du var okej. Jag sa att jag inte trodde på dig.
Jag visste att du tänkte göra nåt. Jag visste bara inte vad.
När jag klev ur duschen...
...var du borta.
Jag måste vara galen.
Vilken annan förklaring kan det finnas?
Ibland kan en extrem stressituation utlösa psykogen amnesi.
Avvikande minnesfunktion utan strukturell hjärnskada.
Tänk om jag inte är personen jag tror att jag är.
Om alla de här tankarna bara är en... som du sa,
en biprodukt av traumat
eller hjärnskadorna av att ha arbetat här eller att ha varit i kammaren.
De här tankarna, filerna, de är... det är jag.
Det... De här kläderna. Till och med de här.
De är inte mina, men de kunde lika väl vara det.
Så,
tänk om...
...jag inte är jag. Om jag är personen som alla andra tror att jag är?
BLAIR D:S VÄN, ADVOKAT, INTE NÄRA?
Ta emot gästerna. Jag ska byta om.
Där kommer de.
- Jag fixar det. - Ge mig två minuter.
GG och Marcus. Barbara och Mike.
Skål.
Hur har du haft det?
Inga klagomål.
Men du måste trivas som advokat. Det är...
Ja. Ja, jag trivs som advokat.
- Vad är det du... Jag menar, det är okej. - Ja.
Kul att se dig.
Kul att se dig med.
- Ja, du ser ut att må bra. - Tack.
- Jag ska ta ett varv. - Visst. Gå, gå, gå.
Ja. Vi ses om en stund.
Jag har alltid velat se Fiji. Alltid.
Snorklingen var livsförändrande.
- Vi skulle gärna åka tillbaka, eller hur? - Jag skulle kunna bo där.
Se där.
Jag fattar.
Så Charlie... Tack... Funderar han fortfarande på konstskola?
Senast jag hörde.
Och Connor? Hur... Han måste gå sista året nu.
Ja. Connor gör oss båda helt jävla galna.
Ja. Han blir underkänd i två ämnen. Han kommer nog inte in på U of C.
Du kan tänka dig hur Mike hanterar det.
Inte så bra?
Gör inte motstånd.
- Vem är det? - Acceptera det bara.
- Okej. - Absorbera det. Hej, kompis.
- Hej. - Hej.
Daniela bjöd in mig, så...
Ja, ja, ja.
- Nåt att dricka? - Jag är nöjd just nu, men tack.
Okej, och du vill väl ha en Coca-cola light?
Jag skulle mörda för en. Du känner mig. Kan jag få lite? Har du nån?
- Hej. - Hej. Där är hon ju.
Gud, vad det doftar gott. Vad lagar du?
- Det är en biff Wellington. - Vad?
- Behöver du hjälp? - Nej, jag klarar mig. Tack.
Okej. Visst.
Jag är så glad att du kunde komma.
- Kul att se dig. - Kul att se dig.
Förlåt, jag var mitt i ett samtal. Vi pratar sen.
Hur vågar du roa dig med bättre människor?
Hej.
Jag vill...
...be om ursäkt igen för mitt övertramp. Jag borde inte ha ringt Daniela.
Nej. Glöm det.
Är vi okej?
Ja. Ja, vi är okej.
Vad?
Du ser ut att må bra.
Du har visst läst dina gamla filer.
Har det lockat fram nåt?
Inte?
Det var synd.
Vet du vad jag tror?
Att du inte minns nåt om ditt liv för att det inte var ditt till att börja med.
Vi ska avsluta vad vi påbörjade kvällen då du återvände.
Jag ska ställa några frågor, och den här gången ska du säga sanningen.
- Jag talar sanning. - Nej.
Du berättade sanningen för Daniela Vargas.
Du berättade sanningen för Ryan Holder.
Säg vad du sa till Ryan.
Säg vad du sa till kvinnan du trodde var din fru.
Du är en bedragare.
En annan version av den Jason vi älskar.
Var är du ifrån?
Och var är vår Jason?
Hur använde du kammaren för att komma till den här världen?
- Så nu... - Ja, din nya lägenhet.
Jag måste bara vänta och se om jag faktiskt får den.
- Jag älskar Bucktown. - Jag med.
Och det kortar ner pendlingen med 25 minuter.
Och den ligger precis vid Map Room.
Det är Chicagos bästa ölbar. Helt klart.
...underjordiska grottor man kan simma i.
- Har du hört talas om det? - Nej.
Ja, det är fantastiskt. Jason.
- Förlåt. - Ja?
Vad hette hotellet vi bodde på?
Med... Vilket...
Minns du thanksgiving i fjol, det där hotellet vi bodde på?
Du älskade det. Vad hette det?
Mahekal.
Mahekal, just det. Mahekal.
Det var jättefint. Vi älskade det.
Var är vår Jason?
Åh, nej. Då var det dags. Vänta bara.
Tack, allihop, för att ni kom.
Var är vår Jason?
Till min enastående fru Daniela, som lagat den här fantastiska måltiden.
- Jag förtjänar inte dig. - Det är sant.
- Ni, alltså. - Tja, det är sant.
Jag skulle hellre tillbringa tid med människorna i det här rummet
än med de bästa människorna i världen.
Nej. Jag visste det.
- Ganska bra. - Jag älskar dig.
- Det var fint. - Älskar dig också.
Dawn.
Allt jag gjort, var jag tvungen att göra.
Jag vet att jag gjort misstag, men...
Jag ville aldrig skada nån.
Jag ville aldrig att nåt av det här skulle hända.
Jag har tillgång till kammarnyckeln och jag vet inte ens hur man använder den.
Det gör mig galen.
Jag kan inte hjälpa dig.
Jag vet inte.
Broder. Det där duger inte.
Alla som kliver in i kammaren försvinner och hörs aldrig av igen.
Jag vet inte vad som händer i kammaren.
Det kan vara en fantastisk erfarenhet. Eller en mardröm.
Även om du inte byggde kammaren, gjorde en bättre version av dig det.
Så du har nån aning om hur den funkar.
Snälla Jason.
Det här är viktigt för oss alla.
- Varför? - Varför?
Tänk dig en värld där cancer var löst.
Eller klimatförändring? Fattigdom.
Social diskurs. Hunger.
Tänk om vi kunde föra in den kunskapen i vår lidande värld?
Allt går åt helvete här.
Så, Jason, jag frågar dig bara en enda jävla gång till.
Hur funkar den?
Man kliver in i kammaren.
Man stänger dörren.
Och man snurrar runt och håller sina jävla tummar.
Inte fan vet jag.
Gud.
Helvete.
Vad är det här?
Du var fantastisk i kväll.
Är du full?
Bara.
Säkert att du är okej?
Ja.
Lovar du att du skulle tala om om du inte var det?
För de senaste dagarna har varit annorlunda.
De har varit fantastiska.
De har varit annorlunda.
Nej. Helvete.
Hördu, nej! Helvete!
- Ryan! Hjälp! - Hallå!
Kom här. Vännen. Herregud.
Kom här. Åh, herregud. Vad är det som händer?
Jag är så ledsen. Jag tror att det är mitt fel.
Leighton sökte mig, och jag ringde upp honom efter Danielas grej.
Det är...
- Det är så de hittade mig. - Jag är så ledsen. Jag visste inte.
Jag vet inte. Jag vet inte vad som pågår.
- Ryan. - Hördu.
- Ryan. - Vad?
De dödade Daniela.
Vad?
De bröt sig in i lägenheten.
Och de sköt henne bara mitt framför mig.
Hon är död. Hon...
För att jag ringde.
- Det här är mitt fel. Det... - Nej, nej, nej.
- Det är mitt fel. Mitt fel. - Hör på.
Helvete.
Det är inte ditt fel, okej? Det är mitt fel.
Det är mitt fel. Jag bara...
Jag borde inte ha begett mig dit.
Du måste berätta.
Vad var det du jobbade på på Velocity?
Du är den saknade pusselbiten, Ryan.
- Du måste bara berätta vad det var... - Du...
Du bad mig skapa en drog
som skulle förändra hjärnkemin i prefrontalcortex.
- Förändra den? - Ja.
- Hur? - För att...
För att försätta delar av den i dvala i en timme.
Varför? Vad var syftet?
Det ville du inte säga!
Jason... ...jag kastade pilar i mörkret,
och du talade bara om om jag kom nära bullseye.
Jag är inte den du tror.
De försökte försätta en människa i superposition.
Teoretiskt är det omöjligt, okej?
För medvetandet skulle inte tillåta det.
Vi skulle göra observationer som skulle orsaka total dekoherens.
Men om det fanns en...
...om det fanns en mekanism i hjärnan som orsakade det.
- Observatörseffekten. - ...effekten.
Så är det. Min drog stoppar hjärnan från att orsaka sin egen dekoherens.
Det är vad det är.
Det skulle inte stoppa andra från att orsaka dekoherens i oss om de iakttar oss.
Det är där kammaren kommer in.
Vad? Vilken kammare? Vad pratar du om?
Kammaren!
Inne i rummet finns en hangar.
- De har en kammare och den är portalen. - Du...
Ryan,
kan du följa med oss, tack?
Du vet...
...hur jag kom hem sent från Ryans fest häromkvällen?
Ja.
När jag lämnade baren hade jag tankarna på annat håll.
Jag tänkte på Ryans jobberbjudande.
Jag kände mig nere, och jag klev bara ut i trafiken.
Och en taxi mosade mig nästan över asfalten.
Och jag vet inte om det var för att mitt liv spelades upp för mitt inre,
men ända sen den stunden har jag känt mig så levande.
Som att jag äntligen ser mitt liv med kraft och klarhet.
Och allt jag borde vara tacksam för.
Dig. Dig, i synnerhet.
Jag insåg att jag bara har varit så rädd att leva mitt liv på det sätt jag vill.
Och jag ska inte göra så mer.
Du måste följa med mig nu meddetsamma. Jag ska få ut dig härifrån.
Vad? Kamerorna.
Jag har stängt av dem. Kom nu.
Men Ryan, då?
Jag är ledsen.
Vi måste gå.
Du, varför hjälper du mig?
Jag vet inte om jag kan repa mig från det jag varit delaktig i,
men jag måste försöka.
Stanna där.
Kom.
Vad händer nu?
Vi måste bara ta oss förbi nattvakten.
Den här hissen är enda vägen ut. Kom nu.
Helvete!
Dawn!
Vad gör vi?
Jag tänker. Fan.
Kan vi ta oss ut?
Helvete.
Kammaren.
Vad? Kammaren?
- Namn, tack. - Amanda Lucas.
Slå in kod.
- Tillgång nekad. - Helvete.
- Namn, tack. - Amanda Lucas.
Tillgång nekad.
De har dragit in mitt tillstånd.
Du, vänta.
Namn, tack.
- Jason Dessen. - Slå in kod.
Kom igen.
Tillgång beviljad.
Jason, stanna!
In i kammaren.
Amanda, nej!
Gå in!
Kom igen.
Kan nån komma igenom?
Jag tror inte det. Den förblir låst i tre minuter.
Ta tiden.
Och sen?
Sen är det bäst att vi inte är här.
Vi?
Du kan inte följa med mig.
De sköt just mot oss.
Säg bara att jag tvingade dig. Att...
Det gör ingen skillnad. Leighton förlåter inte.
- Herregud. - Vi ska injicera oss med en av de här.
Kavla upp ärmen. Sätt på det här.
Okej, toppen.
Jag måste pricka armvecksvenen, okej?
När jag är över venen blir den grön.
- Ja. - Okej?
Vad är det?
Förlåt. Är du okej?
Jag vet inte hur... kammaren fungerar.
Då är vi två.
Jag måste tillbaka till min familj.
- Hej. - Nej.
- Jag kommer lösa det. - Nej. Du...
- Jo. - Men du är inte...
Jag är en superslug detektiv...
- ...och jag ska lösa det. - Det är han inte.
Löser jag... Ja, jag löser det. Okej, så...
- Miss Scarlet... - Nej.
- I studien, såklart... - Nej.
...med kniven. Tror du mig inte?
Smaka på den, födelsedagspojken! Smaka på den, Charlie.
Just det. Redo?
- Jäklar! Nej! - Alltid! Varenda gång!
För helvete.
PERSONNUMMER - CHARLIE DESSEN
PERSONNUMMER MAXIMILLIAN DESSEN
FÖDELSEBEVIS
Undertexter: Kristina Donnellan