PAGAL BLEIKO KRAUČO ROMANĄ
LEITONAS VANSAS
Radai jį?
Jam viskas gerai?
Ką? Kas nutiko?
Jėzau Marija, Leitonai.
Šūdas!
Šūdas.
Prisiimu kaltę dėl to, kas nutiko.
Girdi, Džeisonai? Prisiimu kaltę dėl to, kas nutiko.
Tu grįžai, o mes buvome nepasiruošę.
Buvome nepasiruošę, kad būsi
tokios prastos būklės.
Nenoriu laikyti tave supančiotą.
Bet kol kelsi pavojų sau ir kitiems, padėtis nepasikeis.
Ar tu...
Tu nusiuntei tą moterį į Danielos butą?
Tik bandau padėti tau prisiminti, koks esi talentingas.
Ir kokį nuostabų dalyką sukūrei.
Atsiknisk.
Ačiū.
Kas čia?
Vynas.
- Paėmiau antrą butelį... - Gerai.
...nes jis labai gardus.
Taip, tikrai. Jis buvo puikus.
Ir dar kainavo šimtą dolerių.
Kas?
Atrodo, kad bandai su manimi permiegoti.
Tikrai bandau su tavimi permiegoti.
- Tikrai? - Tikrai.
Gerai, bet, žinai, visas šis gundymas
tęsiasi jau kurį laiką.
Nesuprask klaidingai, tai nuostabu.
Taip ir toliau, bet...
- O Dieve. - Negaliu užsibūti.
Maikas išėjo paimti mašinos, bet pamačiau jus, balandėlius,
ir panorau pasisveikinti.
Labas. Ne, džiaugiuosi, kad priėjai. Gera tave matyti.
- Taip. Nekantraudama laukiu rytojaus. - Rytoj.
- Ką mums atsinešti? - Nieko. Tik savo gražius veidus.
Gerai, tobula.
- Gerai. Iki pasimatymo. Viso. - Viso.
Taip. Iki.
Kas čia...
- Barbara? - Taip, Barbara.
- Kas bus rytoj? - Mūsų kviestinė vakarienė.
Namuose?
Taip, mes apie tai kalbėjomės.
- Pamiršai. - Taip.
- Taip, pamiršai. - Ne... Palauk... Taip.
- Taip. - Taip.
Primink, kas ateis?
„GREIČIO“ LABORATORIJOS
Jis tuoj ateis.
Šis kabinetas buvo mano senelio.
Nieko čia nepakeičiau.
Aš – detektyvė Meison.
Leitonas Vansas. Malonu.
Jūsų šeima užsiėmė aviacija?
Jis įkūrė „Greitį“ prieš 52 metus.
Gamino variklius lėktuvams.
Čia jūs su juo?
Mano tėvai mirė, kai buvau mažas.
Jis mane užaugino.
Prašau čionai.
Taigi, Džeisonas Desenas. Jis čia dirbo...
Aštuonerius metus.
O kada paskutinį kartą jį matėte?
Jau praėjo virš metų.
Vieną dieną jis tiesiog neatėjo į darbą, nuo tada jo nemačiau.
Kiek žinau, niekas nematė.
Tikrai nenorite kavos? Vandens?
- Ne, ačiū. - Ne? Gerai.
Žinote, kai Džeisonas dingo, kreipiausi į policiją.
Kuo jūs čia užsiimate?
Tė Tė Vė.
Ką tai reiškia?
Tyrimais ir taikomąja veikla.
Ne, žinau, ką tai reiškia.
Ką jūs gaminate?
Tranzistorinius silicio kubitus pažangiems kvantiniams procesoriams.
Liežuvį galima nusilaužti.
Žinot,
buvo dar moteris, Blerė Keplan.
Ji čia irgi dirbo, tiesa?
Taip. Blerė.
Taip, ji dingo.
- Prieš pusantrų metų? - Taip.
Visiems buvo stiprus smūgis.
Ji su Džeisonu dirbo vienoje grupėje?
Ne, Blerė dirbo su procesų gerinimu.
Kodėl klausiate?
Džeisonas Desenas prieš tris dienas užsiregistravo Šv. Jono ligoninėje.
Ką?
Nežinojote?
Ne, nežinojau.
Jam viskas gerai?
Neaišku.
Jis išėjo iš ligoninės prieš man ten atvažiuojant.
Bet vėliau tą patį vakarą jį pastebėjo meno parodoje.
Pamaniau, gal jis susisiekė su jumis.
Su manimi? Ne.
Gaila, kad nesusisiekė.
Bandome jį surasti.
Remiantis mano pirmtako užrašais,
tuo metu, kai dingo, jis buvo užmezgęs santykius su viena iš darbuotojų.
Taip.
Su dr. Amanda Lukas.
Ar dr. Lukas šiandien darbe?
Kaip sekėsi?
Kaip sekėsi meluoti policijai?
Puikiai. Nerealiai.
Dona sakė, kad ji bandė skambinti 911.
Todėl ją nušovė?
Kalbėk tyliau.
Leitonai.
Liepiau jai juos abu atvesti čia, aišku? Nežinojau, kad ji...
Nes ji – visiškai nestabilus asmuo...
- Amanda. - ...atsisakantis gydyti PSS.
- Amanda. - Perspėjau, kad jos nesamdytum.
Gana!
Šūdas.
Ji paminėjo Blerę? Detektyvė.
Aišku, kad paminėjo.
Amanda, Čikagos policija tuoj išsiaiškins dėl Džeisono,
Blerės – dėl visko.
Žinai, kas tada nutiks.
Neteksime visko, dėl ko dirbome. Sėsime į kalėjimą.
Praėjo pusantrų metų nuo tada, kai dėžė ėmė veikti.
- Sumerkiau milijardą į šitą mėšlą. - Dėjau ant tavo milijardų.
Dėjai ant mano milijardų? Dėjai ant mano milijardų.
Dingo keturi žmonės. Ir dabar dar Daniela Vargas.
Bet jis kažkaip sugebėjo grįžti.
Kaip, po galais, jis tą padarė?
Kas, po galais, jam nutiko?
Gal superpozicija pažeidžia smegenis.
Tai ką, jis prarado prisiminimus? Savo tapatybę?
Nežinau.
Todėl ir norėjau atlikti daugiau testų. Mes tiek daug nežinome. Man reikia...
Gerai.
Padėkit man prisiminti.
Sveikas, bičiuli.
Atnešiau tau drabužių.
Ačiū.
Klausyk,
man tik smalsu –
kodėl pabėgai?
Man buvo baisu.
Todėl nuėjai pas Danielą į butą?
Ji yra... Buvo mano sena draugė.
Tik ieškojau ko nors, bet ko, ką prisimenu.
Ir tiek.
Papasakojai jai ar kam kitam apie šitą vietą?
Aš nežinau, kas čia per vieta.
O tu ir aš, sakei, kad mes artimi.
Ką būtent čia saugome,
dėl ko galima būtų pateisinti nužudymą?
Tiesiog, kaip tą pateisintų bet kuris iš mūsų?
Tai nepateisinama.
Paklausyk manęs. Visi čia esantys viską atidavė tavo darbui. Viską.
Ir bet kuris iš mūsų paaukotų gyvybę, kad jį apgintų.
Taip pat ir tu.
Ypač tu.
Tikrai?
Pamiršai, ką mes sukūrėme.
Tada parodyk man.
- Prisistatykite. - Leitonas Vansas.
Įveskite slaptažodį.
Galite įeiti.
Seniai seniai pamėginau sukurti 2,5 cm dydžio kubą,
kuriame aliuminio nitrido diskas atsidurtų superpozicijoje.
Tam, kad sukurčiau dėžę, kurioje Šriodingeris įsivaizdavo...
- savo katę. - Teisingai.
Taigi, pameni savo atradimą.
Kada pradėjai didinti kubą?
Ne, aš taip ir nebaigiau.
Nesuradau būdo, kaip apsaugoti dėžę nuo išorės poveikio,
todėl superpozicijos būsena nutrūkdavo.
Gerai. Taigi, atmintis nutrūksta prieš laimint Pavijos premiją.
Ar čia kažkoks lydinys? Tai negalėjo visko išspręsti.
Čia lydinys.
Džeisonai, tu išradai daug daugiau.
Matai, po tuo lydiniu
yra tavo sukurtas aktyvus, prisitaikantis gaubtas.
- Prisitaikantis? - Taip.
Prisitaikantis. Šūdas. Būtent.
Jis pagamintas iš pažangių medžiagų, kuriančių laukus,
neutralizuojančius radiaciją ar garsus, besiskverbiančius į vidų.
Čia tarsi pažangiausios pasaulyje triukšmą slopinančios ausinės.
Jos ne tik slopina garsą, bet ir išorinį triukšmą.
O mainais yra sukuriamas stiprus magnetinis laukas.
Kas viduje?
Kol kas tu – vienintelis, užėjęs į vidų ir sugrįžęs.
Buvo ir kitų? Kas jiems nutiko?
Nežinome. Viduje negalima naudotis įrašymo prietaisais.
Kiek jų buvo?
Trys.
Kaip nuslepiate informaciją apie tris dingusius žmones?
Pirmoji buvo darbuotoja.
Supranti, kai Blerė negrįžo,
prakalbai, kad kitas eisi tu.
Mes bandėme tave atkalbėti, bet tave graužė sąžinė.
Sakei, kad sukūrei dėžę,
todėl turėtum pats išsiaiškinti, kaip ji veikia – taip ir padarei.
O kas nutiko po to, kai dingau?
Pakvietėme savanorius. Anonimiškai.
Ar jie bent nutuokė, kam pasirašė?
Ilgainiui suprato.
Prašau.
Ir – puf. Dingai.
O prieš tris dienas atsiradai.
Sakei, kurią tik noriu?
Jokių ribų, vaikeli.
Tarkime, kad tai – ankstyva gimtadienio dovana.
Nerealiai.
Gerai.
- Šita? - Taip.
Brangoka. Ar nieko tokio?
- Viskas gerai. - Gerai.
Ko dar tau reikia?
Nesivaržyk. Nagi.
Prisijungsi prie mūsų rytoj per vakarienę?
Nė už ką.
Ką, nenori pamatyti Barbaros ir Maiko?
Ko?
- Bus ir Džidži su Markusu. - Taip.
DŽIDŽI SEIKI
Taip, ta nauja jų jachta visai nebloga.
DRAUGŲ ZONA – BLERĖ
Čarli, primink, kokia Blerės pavardė? Man užkrito.
- Pala, ką? - Blerės. Kokia jos pa...
Aš turiu visiems išsiųsti el. laiškus.
Keplan. Lyg ir. Ačiū.
Keplan.
BLERĖ KEPLAN
Galiu užeiti?
Taip.
Peržiūri savo darbą?
Tarsi viską apie save pamirštum,
o paskui perskaitytum savo biografiją.
Turbūt tikrai neprisimeni manęs.
Tada man reiktų iš naujo prisistatyti.
Amanda Lukas.
Koks tavo vaidmuo čia?
Esu psichiatrė.
Dirbi tik šioje laboratorijoje?
Rengiu dėžės pilotus.
Rengi? Kas tai per pasirengimas?
Psichologiškas parengimas atšiaurioms sąlygoms.
Emocijų sureguliavimas. Hiperfokusas.
Prižiūrėjau „Levandų fėjos“,
Rajeno sukurto medikamento, bandymus.
Sakei, kad mudu gyvenam kartu.
Virš metų.
Tai kartu, tai atskirai.
Paklausyk, tądien, kai dingau...
Kas tą dieną nutiko?
Mes...
Mes tą rytą pabudome,
mačiau, kad tau kažkas neduoda ramybės.
Išvakarėse mateisi su savo buvusia mergina.
Sakei, kad tau viskas gerai. Aš atsakiau, kad netikiu.
Žinojau, kad kažką padarysi, tik nežinojau, ką.
Kai išėjau iš dušo,
tavęs nebebuvo.
Turbūt išsikrausčiau iš proto.
Kaip kitaip tai paaiškinti?
Kartais ekstremali stresinė situacija gali sukelti psichogeninę amneziją.
Atminties sutrikimą, nesant struktūrinių smegenų pažeidimų.
O jei nesu tas, kuo save laikau?
Gal visos šios mintys yra tik, kaip ir sakei,
sukeltos traumos
ar smegenų pažeidimo darbo metu arba atsidūrus dėžėje.
Matai, šios mintys, šie failai, tai esu aš.
Šie drabužiai. Net ir jie.
Jie – ne mano, bet galėtų būti mano.
Taigi,
o jei...
aš nesu aš? Aš – žmogus, kuriuo visi kiti mane laiko.
BLERĖ: D DRAUGĖ, TEISININKĖ, ARTIMAI NEBENDRAUJAT?
Kai ateis svečiai, pasitik juos. Einu persirengti.
Pradėk.
- Einu. - Ateisiu po dviejų minučių.
Džidži ir Markusas. Barbara ir Maikas.
Į sveikatą.
Kaip laikaisi?
Nesiskundžiu.
Bet tau turbūt patinka būti teisininke. Tai...
Taip, man patinka būti teisininke.
- Ką tu... Tai yra, viskas gerai. - Taip.
Džiaugiuosi tave matydamas.
Ir man smagu tave matyti.
- Taip, atrodai puikiai. - Ačiū.
- Einu, pažiūrėsiu, kaip kiti. Taip. - Žinoma. Eik.
Taip. Susitiksime... Susitiksime po minutėlės.
Visada norėjau pamatyti Fidžį.
- Vaje. - Visada.
Paviršinis nardymas pakeitė mano gyvenimą.
Sugrįžčiau nedvejodama, o tu?
O šūdas. Aš ten gyvenčiau.
Štai taip.
Prašom.
Čarlis, jis... Ačiū... Jis tebegalvoja apie meno mokyklą?
Kiek žinau.
O kaip Konoras? Ar... Kaip... Turbūt jau tuoj baigs mokyklą.
Taip. Konoras mus abu varo iš proto.
Taip. Jis neišlaikys dviejų dalykų. Nemanau, kad pateks į universitetą.
Įsivaizduoji, ką apie tai galvoja Maikas.
Nieko gero.
Nesipriešink.
- Kas čia? - Tiesiog susitaikyk su tuo.
- Gerai. - Sugerk tai. Sveikas, bičiuli.
- Labas. - Sveikas.
Daniela mane pakvietė, taigi...
Taip.
- Norėtum išgerti? - Kol kas ne, bet ačiū.
Gerai, o tu turbūt norėsi dietinės kokakolos.
Galėčiau ką nors dėl jos nudėti. Pažįsti mane. Galima ir man? Tu jos turi?
- Labas. - Sveika. Labas. Štai ir ji.
O Dieve, kaip skaniai kvepia. Kas čia bus?
- Velingtono kepsnys. - Ką?
- Tau padėti? - Ne, manau, kad susitvarkysiu. Ačiū.
Gerai. Žinoma.
Labai džiaugiuosi, kad atėjai.
- Tikrai gera tave matyti. - Labai gera tave pamatyti.
Atleisk, nebaigiau pokalbio. Vėliau pakalbėsim.
Kaip drįsti smagintis su geresniais žmonėmis?
Noriu
dar kartą atsiprašyti už peržengtas ribas.
Nereikėjo skambinti Danielai.
Ne. Pamiršk.
Taika?
Taip. Taip, taika.
Kas?
Gerai atrodai.
Girdėjau, kad peržiūri savo senus failus.
Ką nors prisiminei?
Ne?
Gaila.
Žinai, ką manau?
Manau, kad nieko neprisimeni apie savo gyvenimą todėl,
kad jis nėra tavo.
Užbaigsime tai, ką pradėjome tą naktį, kai sugrįžai.
Užduosiu tau kelis klausimus.
Ir šįkart pasakysi man tiesą.
- Aš sakau tiesą. - Ne.
Tiesą tu pasakei Danielai Vargas.
Tiesą pasakei Rajenui Holderiui.
Papasakok, ką sakei Rajenui.
Papasakok, ką sakei tai moteriai, kurią palaikei savo žmona.
Tu – apsimetėlis.
Kita mūsų mylimo Džeisono versija.
Iš kur tu?
Ir kur mūsų Džeisonas?
Kaip pasinaudojai dėže, kad patektum į šį pasaulį?
- Taigi, dabar... - Taip, tavo naujas butas.
Teks palaukti, kol sužinosiu, ar tikrai gavau tą butą.
- Man patinka Baktaunas. - Man irgi.
Ir kelionė iki darbo sutrumpės 25 minutėmis.
Be to, „Map Room“ baras – visai šalia.
Geriausia aludė Čikagoje. Neturi lygių.
Požeminiai urvai, kuriuose galima plaukioti.
- Girdėjai apie tai? - Ne.
Taip, tai neįtikėtina. Džeisonai.
- Atsiprašau. - Ką?
Kaip vadinosi tas viešbutis, kuriame gyvenome?
Kuris...
Pameni, per praėjusią Padėkos dieną gyvenome tame viešbutyje.
Tu dėl jo pametei galvą. Kaip jis vadinosi?
„Mahekal“.
„Mahekal“, būtent. „Mahekal“.
Labai gražus viešbutis. Mums ten patiko.
Kur mūsų Džeisonas?
O, ne. Prasideda. Palaukit.
Ačiū visiems, kad atėjote.
Kur mūsų Džeisonas?
Ačiū mano nuostabiai žmonai Danielai, pagaminusiai šią puikią vakarienę.
- Aš tavęs nevertas. - Tiesa.
- Klausykit, aš... Ach, jūs. - Tai tiesa.
Verčiau leisčiau laiką su žmonėmis šiame kambaryje,
nei su geriausiais pasaulio žmonėmis.
Ne. Taip ir žinojau.
- Visai neblogai. - Myliu tave.
- Buvo gera. - Ir aš tave.
Dona.
Tai, ką padariau – padaryti privalėjau.
Žinau, kad pridariau klaidų, bet...
Niekad nenorėjau nieko nuskriausti.
Nenorėjau, kad nutiktų kažkas panašaus.
Turiu raktą nuo dėžės,
bet net nemoku juo naudotis.
Mane tai varo iš proto.
Negaliu tau padėti.
Nežinau.
Brolau. Tau teks labiau pasistengti.
Visi, įėję į tą dėžę, dingsta be pėdsako.
Aš nežinau, kas nutinka dėžėje.
Gal tai pranoksta mano drąsiausias fantazijas. Gal ten laukia košmaras.
Net jei ir nesukūrei dėžės, tą padarė geresnė tavo versija,
vadinasi, giliai viduje žinai, kaip ji veikia.
Prašau, Džeisonai.
Tai svarbu ne tik man, bet mums visiems.
- Kodėl? Taip. - Kodėl?
O jei yra pasaulis, kuriame yra vaistai nuo vėžio?
Arba išspręsta klimato kaitos problema. Skurdas.
Socialinis diskursas. Badas.
O jei galėtume parsinešti tas žinias į savo kenčiantį pasaulį?
Dabar viskas čia eina velniop.
Taigi, Džeisonai, paklausiu tik dar vieną sumautą kartą.
Kaip ji veikia?
Įeini į dėžę.
Uždarai duris.
Ir apsisuki, ir sukryžiuoji pirštus, blemba.
Nežinau, blemba.
Dieve.
Šūdas.
Kas čia?
Šįvakar buvai nuostabus.
Tu girta?
Tik...
Tau tikrai viskas gerai?
Taip.
Pažadi pasakyti, jei nebūtų gerai?
Nes pastarosiomis dienomis viskas buvo kitaip.
Buvo nuostabu.
Bet kitaip.
Ne. Šūdas.
Ne! Šūdas!
Rajenai! Padėk!
Ateik. Bičiuli. O Dieve.
Ateik. O Dieve. Kas vyksta, žmogau?
Labai atsiprašau. Manau, aš dėl to kaltas.
Leitonas manęs ieškojo, aš jam paskambinau išėjęs iš Danielos.
Štai...
- Štai kaip jie suprato, kur aš. - Labai atsiprašau. Aš nežinojau.
Aš nežinau. Nesuprantu, kas vyksta.
Rajenai.
- Rajenai. - Ką?
Jie nužudė Danielą.
Ką?
Jie tiesiog įsilaužė į butą.
Ir nušovė ją tiesiai prieš mano akis.
Jos nebėra. Jos...
Nes aš paskambinau.
- Aš dėl to kaltas. Tai... - Ne.
- Aš dėl to kaltas. - Paklausyk.
O šūdas.
Tu dėl to nekaltas, girdi? Kaltas aš.
Tai mano kaltė. Aš tik...
Neturėjau ten eiti.
Brolau, turi man pasakyti.
Su kokiu projektu dirbai „Greityje“?
Tu – trūkstama grandis, Rajenai.
- Man tik reikia, kad pasakytum... - Tu...
Tu paprašei manęs sukurti medikamentą,
kuris pakeistų cheminius procesus prieškaktinėje smegenų žievėje.
- Pakeistų? - Taip.
- Kaip? - Tam tikras...
Tam tikras zonas užmigdytų valandai.
Kodėl? Kam jis buvo taikomas?
Tu man nesakei!
Džeisonai, dirbau visiškai aklai,
o tu tik pasakydavai, jei priartėdavau prie reikiamo rezultato, blemba.
Aš ne tas, kuo mane laikai.
Jie bandė perkelti žmogų į superpozicijos būseną.
Teoriškai tai neįmanoma, supranti?
Nes sąmonė to tiesiog neleidžia.
Rajenai, pamatytume tai, kas sugriautų koherenciją.
Bet jei būtų...
jei smegenys turėtų už tai atsakingą mechanizmą.
- Stebėtojo efektas. - ...efektas.
Štai kas tai. Mano medikamentas neleidžia smegenims suardyti koherencijos.
Štai kas tai.
Štai kas tai yra.
Gerai, bet tai nesutrukdytų kitiems, kurie mus stebi, pamatyti kvantinius trikdžius.
Dėl to ir reikalinga dėžė.
Ką? Kokia dėžė? Apie ką čia kalbi?
Dėžė!
Patalpoje yra angaras.
- Jie turi dėžę, ta dėžė – vartai - Tu...
Rajenai,
gal galėtum eiti su mumis?
Pameni...
kai aną vakarą vėlai grįžau iš Rajeno vakarėlio?
Taip.
Kai išėjau iš baro, mintys klajojo kažkur kitur.
Galvojau apie Rajeno darbo pasiūlymą.
Jaučiausi prislėgtas ir neapsidairęs išėjau į gatvę.
Taksi vos neištrėškė manęs ant šaligatvio.
Ir nežinau, ar dėl to, kad prieš akis prabėgo visas gyvenimas,
bet nuo tos akimirkos jaučiuosi labai gyvas.
Tarsi pagaliau matyčiau gyvenimą ryškiai ir aiškiai.
Ir visus dalykus, kuriuos turėčiau iš tiesų vertinti.
Tave. Ypač tave.
Supratau, kad tik labai bijojau gyventi taip, kaip noriu.
Ir daugiau to nedarysiu.
Turi tučtuojau eiti su manimi. Išvesiu tave iš čia.
Ką? Kameros.
Išjungiau jas. Eime.
O kaip Rajenas?
Apgailestauju.
Turim eiti.
Kodėl man padedi?
Nežinau, ar galiu pasitraukti iš ten, kur atsidūriau,
bet turiu pabandyti.
Lik čia.
Ateik.
Kas dabar?
Mums tik reikia praeiti pro naktinį sargą.
Vienintelis išėjimas – nusileidus šiuo liftu. Eime.
Šūdas!
Dona!
Ką darom?
Galvoju. Šūdas.
Galim išlipti?
Šūdas.
Dėžė.
Ką? Dėžė?
- Prisistatykite. - Amanda Lukas.
Įveskite slaptažodį.
- Įeiti negalite. - Šūdas.
- Prisistatykite. - Amanda Lukas.
Įeiti negalite.
Atšaukė mano leidimą.
Palauk.
Prisistatykite.
- Džeisonas Desenas. - Įveskite slaptažodį.
Nagi.
Galite įeiti.
Džeisonai, stok!
Lipk į dėžę.
Amanda, ne!
Eik!
Nagi.
Kas nors gali čia įeiti?
Nemanau. Ji turėtų likti užrakinta tris minutes.
Nustatyk laikmatį.
Ir kas tada?
Geriau mūsų čia nebūtų.
Mūsų?
Negali eiti su manimi.
Jie ką tik į mus šaudė.
Tiesiog pasakyk, kad tai mano darbas. Kad tave priverčiau. Kad...
Tai nieko nepakeis. Leitonas neatleidžia.
- O Dieve. - Turėtume
susileisti sau šias injekcijas.
Atraitok rankovę. Užsiveržk šitą.
Gerai, puiku.
Turiu pataikyti į alkūnės veną, gerai?
Kai apšviesiu veną, ji pažaliuos.
- Taip. - Gerai?
Kas čia?
Atsiprašau. Gerai jautiesi?
Nežinau, kaip valdyti dėžę.
Aš irgi.
Turiu grįžti pas šeimą.
- Labas. - Ne.
- Aš tą padarysiu. - Ne. Sakai, kad...
- Taip. - Bet tu ne...
Aš – superkietas detektyvas...
- ...ir aš tai padarysiu. - Nepadarys.
Ir aš darau... Taip, aš tai darau. Gerai, taigi...
- Panelė Skarlet... - Ne.
- Akivaizdu, kad darbo kambaryje... - Ne.
...su peiliu. Netikite manimi?
Žiūrėk ir pavydėk, sukaktuvininke! Žiūrėk ir pavydėk, Čarli.
Teisingai. Pasiruošę?
- Prakeikimas! Ne! - Visada! Kaskart!
Prakeikimas.
SOCIALINIS DRAUDIMAS – ČARLIS DESENAS
SOCIALINIS DRAUDIMAS MAKSIMILJANAS DESENAS
GIMIMO LIUDIJIMAS
Išvertė Sandra Siaurodinė