Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‏ישבתי בגינה בבית, וקיבלתי שיחת טלפון
‏שבה הודיעו לי שהבת שלי לוסי נעדרת.
‏התגובה הראשונה שלי הייתה, ‏"איך אתם יודעים שהיא נעדרת?"
‏"לא שמענו ממנה כבר כמה ימים.
‏"היא לא עונה לטלפון שלה ‏ולא קיבלנו מיילים ממנה."
‏היא עבדה ביפן.
‏חשבתי מייד שחייב להיות הסבר הגיוני כלשהו,
‏חייבת להיות סיבה לכך ‏שהיא לא מצליחה ליצור קשר.
‏- לוסי ג'יין בלקמן -
‏המשטרה ביפן פנתה לציבור בבקשה לעזרה
‏באיתור אזרחית בריטניה בת 21.
‏לוסי בלקמן לא נראתה
‏מאז שעזבה את הבר שבו עבדה כמארחת.
‏היו עוד שלוש או ארבע שיחות.
‏וידעתי שמשהו בוודאי השתבש.
‏התחושה הזו של פאניקה מוחלטת
‏פשוט מציפה אותך.
‏טוקיו, המטרופולין הגדול בעולם.
‏מקום מפתה לרבים, סיוט לאדם אחד.
‏יותר משבוע חלף מאז שלוסי בלקמן נעלמה.
‏בכל שנה, מאות על גבי מאות ‏נערות צעירות ונוצצות עיניים
‏עושות דרכן אל האורות הבוהקים של טוקיו.
‏משטרת המטרופולין
‏חוקרת קשרים לכת דתית.
‏הרשויות היפניות במצוד אחר טורף מיני
‏שאורב ברחובות טוקיו כבר עשרות שנים.
‏- נעדרת: החיפוש אחר לוסי בלקמן -
‏- טוקיו, יפן -
‏כשלוסי סיימה את הלימודים, ‏היא רצתה לצאת אל העולם,
‏כמו צעירים רבים אחרים, לטייל בעולם.
‏זו הייתה חוויה נפלאה.
‏אבל אני זוכר שלוסי אמרה, ‏"הייתי רוצה לנסוע ליפן."
‏"התרבות שם מרתקת אותי
‏"וזו תהיה חוויה מעניינת."
‏ליפן יש תדמית של מקום נקי ביותר, נכון?
‏המדינה שבה כולם מנומסים.
‏נכון? אין פשע.
‏אתה מאבד את הארנק ברכבת התחתית ‏ומחזירים לך אותו.
‏טוקיו של שנות ה־2000 ‏הייתה מקום מרגש לחיות בו.
‏זרים רבים באו לכאן לעבוד.
‏היו אפשרויות להרוויח כסף ולעשות חיים.
‏כן, כמו שאר ערוץ 4, אני ביפן.
‏הייצוא התרבותי הפופולרי ביותר ‏במדינה הזו כיום הוא הפוקימון.
‏קוניצ'יווה וברוכים הבאים ליפנורמה.
‏הדימוי של יפן הבטוחה והמנומסת ‏היה חזק ביותר.
‏איש לא חשד שקיים צד אפל כזה.
‏- יויוגי, טוקיו -
‏חבר שלי שמנהל בית הארחה יצר איתי קשר…
‏ואמר שהוא מודאג מאוד ‏לגבי ילדה בת 21 בשם לוסי
‏שגרה בבית ההארחה שלו ‏ושהוא לא הצליח ליצור איתה קשר.
‏זו הייתה הפעם הראשונה שחברי חווה דבר כזה
‏והוא היה די נסער.
‏ולפי המבט המתוח שלו,
‏הרגשתי שהמצב חמור.
‏- שלושה ביולי 2000 ‏נעדרת מזה שלושה ימים -
‏רכילויות שונות נשמעו בתקשורת היפנית.
‏- דיילת בריטית נחטפה בידי כת -
‏אבל בהתחלה, כשאיש לא היה מודע…
‏הייתה קבוצה קטנה של זרים שידעו
‏שמישהי נעלמה.
‏הייתי כתב פלילים ביפן.
‏הבוס שלי פנה אליי ואמר, "היי, גאיג’ין",
‏שזה הכינוי לזרים.
‏הוא אמר, "אנחנו זקוקים לך. ‏זה מקרה שמערב גאיג'ין".
‏הרושם הראשוני שלי היה ‏שהיא כנראה נסעה לתאילנד
‏אבל שכחה לספר. זה בטח שום דבר.
‏הלכתי למטה משטרת המטרופולין.
‏הם עדכנו אותי בכול.
‏- משטרת המטרופולין של טוקיו -
‏הייתי הממונה על תיק החקירה של לוסי.
‏- רב פקד אקירה מיטסוזאנה -
‏- משטרת המטרופולין של טוקיו -
‏בהתחלה, האפשרות הייתה שהיא פשוט ברחה,
‏אז היינו צריכים לברר עם משפחתה
‏אם הייתה לה סיבה לעשות זאת.
‏בזמנו…
‏היו הרבה זרים שנשארו ‏מעבר לזמן המותר או עבדו באופן לא חוקי,
‏ורבים מהם נעלמו לעיתים קרובות.
‏- עוזר מפקח מסהיקו סויג'ימה ‏המשטרה המטרופולינית של טוקיו -
‏אז כששמעתי על כך לראשונה,
‏לא הייתי בטוח אם מדובר בתיק פלילי או לא.
‏- נעדרת מזה 11 יום -
‏אביה של לוסי, טימות'י בלקמן, נחת בטוקיו,
‏בעוד המשטרה הביעה חשש שהיא נחטפה.
‏דיברתי איתה לפני כשלושה שבועות.
‏פשוט בת רגילה שמתקשרת לאביה ומספרת,
‏"היי, אבא, אני נהנית ביפן."
‏היא אמרה משהו, דאגות כלשהן לגבי חייה ביפן?
‏היא אמרה שהיא נהנית ושזו עיר ממש נחמדה.
‏משהו קרה, והיינו צריכים להחזיר אותה.
‏על אף כל החששות שאולי עולות
‏עקב חוסר ניסיון ‏בדיבור מול מצלמות או משהו כזה,
‏אתה פשוט ממשיך, ‏כי אתה מנסה למצוא את הילדה שלך.
‏כשטים הגיע וראה המוני עיתונאים ואנשים,
‏הסיפור נעשה גדול הרבה יותר.
‏ואז מהר מאוד, כולם התחילו לדבר עליו.
‏מה קרה ללוסי בלקמן.
‏הדיילת לשעבר של הבריטיש איירווייז ‏נעלמה בראשון ביולי.
‏המשטרה היפנית פנתה לציבור בבקשה למידע
‏בדבר אזרחית בריטניה בת 21 ‏שנעלמה בטוקיו לפני 11 יום.
‏אבל טוקיו היא עיר עצומה.
‏מעריכים ש-27.5 מיליון איש חיים בה.
‏זה באמת כמו לחפש מחט בערמת שחת.
‏פגשתי את טים בלקמן ואת סופי, ‏אחותה הצעירה של לוסי.
‏התרשמתי שהוא היה מודאג מאוד,
‏אבל שטים גם בעל כישרון תיאטרלי מאוד
‏ושהוא ישתמש בכריזמה שלו כדי לעורר עניינים
‏כדי שדברים יתבצעו.
‏הוא יוודא
‏שכולם מתאמצים לחפש אחר לוסי.
‏ג'ייק בהחלט הבין את המערכות היפניות
‏וכמובן שהוא גם דו־לשוני, ‏כך שזה היה נכס נהדר נוסף.
‏אני חושב שהיו לו גם קשרים במשטרה ‏עקב התחום שעסק בו.
‏כל מידע יעזור.
‏תתקשר אלינו, בבקשה.
‏אפילו לפני שהוא הגיע, המשטרה חיפשה מידע.
‏אין ספק שהם ניסו להשיג מידע באופן פעיל.
‏שלושים אלף כרזות ‏של לוסי בלקמן נתלו בטוקיו.
‏המשטרה ממשיכה להתחקות ‏אחר שיחות שהתקבלו מהציבור,
‏אך הם אינם בטוחים שהדיווחים האלה אמינים.
‏שלום.
‏- נעדרת -
‏לוסי הייתה בתנו הבכורה.
‏והיא שינתה לגמרי את חיינו.
‏היא הייתה מיוחדת מאוד במשפחה.
‏היא הייתה מהירת תפיסה.
‏היא השפיעה על אנשים רבים סביבה.
‏אני חושב שכל מי שהכיר אותה כילדה,
‏סבב סביב האור שלה
‏כאילו היא הייתה מרכז העניינים.
‏היא החליטה שהדרך הטובה ביותר לטייל
‏היא הצטרפות לחברת תעופה.
‏זה היה עניין רציני מאוד.
‏אבל היא נעלמה והיא הייתה בסכנה.
‏המשימה שלנו כעת הייתה למצוא את לוסי.
‏- תחנת המשטרה אזאבו -
‏נפגשתי כנציג המשטרה עם טים ‏והסברתי את המצב.
‏לא היה לי ניסיון רב
‏בשיחות עם אנשים מארצות אחרות,
‏לכן הופתעתי מהשאלות ‏שהוא הציג בתחומים מסוימים.
‏הוא שאל אותי אם ביצעתי ‏בדיקה נאותה של מצלמות האבטחה.
‏באותו זמן,
‏הסברתי לו על השימוש ‏המוגבל במצלמות אבטחה ביפן
‏עקב חששות לפגיעה בפרטיות.
‏הוא אמר, "מיטסוזאנה, אתה בטח צוחק.
‏"בלונדון יש מצלמות בכל רחוב,
‏"וכולן מיוצרות ביפן."
‏המשטרה הגיבה כצפוי, הם היו מנומסים ביותר.
‏אבל מישהו ניגש אליי.
‏בחור אנגלי שהיה נשוי לאישה יפנית,
‏והוא אמר,
‏"מכיוון שלוסי אינה אזרחית יפנית, ‏המשטרה לא תפתח בחקירה."
‏וזה ממש ערער אותי.
‏כשפעמוני האזהרה האלה צלצלו, חשבתי,
‏"טוב, אני חייב לחשוב על דרך כלשהי
‏"שתביא לפתיחת חקירה."
‏- השגרירות הבריטית -
‏אז חשבתי שהדבר הראשון שיש לעשות ‏הוא לערב את התקשורת.
‏יצאנו מהמשטרה אתמול אחר הצהריים
‏עם הרושם
‏שהם מתעמקים בכל כיווני החקירה,
‏שהם בוחנים נקודת מבט רחבה יותר
‏ובוחנים את כל האפשרויות בשלב הזה.
‏ארגנו מסיבת עיתונאים ‏כדי לנסות להעלות את המודעות בטוקיו.
‏הם נאלצו להעביר את מסיבת העיתונאים ‏לאולם הגדול ביותר שלהם,
‏כי כל התקשורת היפנית רצתה לבוא.
‏הסתכלתי על כל האנשים האלה ואמרתי לסופי,
‏"ככה נמצא את לוסי, סופי.
‏"האנשים האלה ימצאו את לוסי בשבילנו."
‏בנוגע למה שאני מרגישה כרגע…
‏אני בטוחה שכולכם מתארים לעצמכם. ‏זאת אחותי שנעדרת.
‏ואני פשוט רוצה שהיא תחזור הביתה.
‏ולכן, אם למישהו יש מידע כלשהו שיכול לעזור,
‏אהיה אסירת תודה אם הם ימסרו לנו אותו.
‏העיתונות הבריטית מגלה עניין רב.
‏התקשורת היפנית נוטה להימנע מהשערות,
‏בזמן שהתקשורת הבריטית מיהרה להעלות
‏כל מיני תאוריות
‏ולהביא כל מי שהם יכלו למצוא ‏כדי לדבר על הנושא.
‏בין שזה מישהו שמבין ביפן או לא,
‏העיקר ליצור כותרות מרשימות.
‏- כת מסתורית חטפה את הבת שלנו? -
‏שמענו שלוסי בחיים
‏ונאמר לי שהעלו אותה על ספינה להונג קונג.
‏שהיא נסחרה למטרות מין.
‏שהיא נחטפה על ידי כת.
‏- נחטפה על ידי כת -
‏- שפחת מין -
‏לוסי היא צעירה ספקנית מאוד.
‏הרעיון שלפתע היא גילתה עניין
‏בכת דתית כלשהי,
‏פשוט לא נשמע נכון בכלל.
‏חשבנו שזה מגוחך.
‏הוא הביא כל כך הרבה תשומת לב לתיק הזה,
‏שממשלת יפן
‏ומשטרת טוקיו נאלצו להקדיש לכך ‏כוח אדם עצום.
‏בדרך כלל, במקרה של נעדר,
‏ארבעה או חמישה שוטרים יהיו אחראים על התיק.
‏אבל 100 איש? זה לא נורמלי.
‏המשטרה מתחילה להתביית על רופונגי, ‏האזור שבו לוסי עבדה.
‏רופונגי היה אזור שבו היו המון ברים,
‏הרבה מועדוני מארחות.
‏חיי לילה די מעניינים.
‏הרבה זרים, הרבה כסף.
‏היה את גולדמן סאקס,
‏ליהמן ברדרס וכל אנשי הכספים.
‏זה היה כמו מסיבה, הכסף זרם.
‏וניתן היה לראות זאת ברופונגי.
‏- קזבלנקה -
‏היו אנשים שהיו מוכנים להוציא
‏סכומי כסף עצומים בערב אחד.
‏עבדתי בקזבלנקה,
‏מועדון המארחות שבו עבדה לוסי בלקמן.
‏זה היה מועדון מארחות קטן וחסר ייחוד.
‏קשה מאוד להסביר את מושג האירוח, ‏כי אין לכך מקבילה מערבית.
‏את הולכת למועדון לילה שמלא בגברים מבוגרים,
‏ואת מדברת עם הגברים המבוגרים ‏ומגישה להם משקאות.
‏אבל אין סקס. זה לא כזה.
‏זה לא הרגיש זול או קשה במיוחד.
‏זה למעשה מה שנהגתי לעשות בחינם
‏בשנות ה־20 לחיי,
‏לצאת לברים ולפגוש אנשים.
‏יכולת להרוויח הרבה כסף כמארחת.
‏השכר היה כ־50 דולר לשעה.
‏קיבלת בונוסים אם שתית הרבה אלכוהול.
‏וצריך לעבוד רק חמש או שש שעות.
‏זו יכולה להיות עבודה פשוטה ותמימה, ‏אם תרצי בכך.
‏אני חושבת שעבודה כמארחת ביפן
‏משכה בחורות שרצו לחוות חוויות מעניינות,
‏שממש רצו לחיות את החיים.
‏היו כל כך הרבה בחורות מדהימות ועצמאיות
‏שרצו לטייל.
‏לפגוש אנשים שהיו אמיצים כל כך
‏ובעלי חזון רחב יותר על החיים
‏היה ממש מדהים, למען האמת.
‏"דוהאן" הוא החלק הכי מפוקפק באירוח.
‏"דוהאן" משמעותו שאוכלים ‏ארוחת ערב לפני שאת הולכת לעבודה,
‏ואז את לוקחת את הלקוח ‏איתך למועדון, ואז במועדון,
‏הם משלמים את הבונוס על ארוחת הערב, ‏ואז הם קונים לך משקאות.
‏וכל הדברים האלה מתווספים לחשבון שלהם.
‏אני חושבת שהיה טשטוש של גבולות, ‏כי מן הסתם, כשאת יוצאת
‏ממועדון הליווי עם לקוח לבדך,
‏בזמנך החופשי,
‏יהיו לקוחות שיצפו ליותר בסיטואציה הזאת.
‏בהחלט הרגשתי בלחץ שהופעל עליי ‏להביא עוד לקוחות
‏או לצאת לדייטים של "דוהאן",
‏אבל מעולם לא הרגשתי,
‏באופן אישי, מעולם לא הרגשתי ‏שאני בסכנה במועדונים.
‏אני חושבת שאולי חלק מהדברים המסוכנים,
‏קרו מחוץ למועדונים.
‏עבדתי כעיתונאית בלונדון עבור מגזין לנשים,
‏והמגזין התעניין מאוד ברעיון המארחת.
‏אז נסעתי ליפן
‏כדי לבחון את תרבות המארחת ‏ולנסות ללמוד עליה עוד.
‏הרגשתי שהכסף
‏הוא גורם חשוב ‏ומהווה משחק כוחות בין הגברים לנשים.
‏שלגברים יש את כל הכסף ולנשים לא,
‏ולכן הגברים היו השולטים.
‏ניתן היה להבחין ‏בפוליטיקה מינית בפעולה במועדונים.
‏- רב פקד סאטורו יאמאשירו ‏משטרת המטרופולין של טוקיו -
‏הצוות הראשון שהיה מעורב ‏בתיק של לוסי מההתחלה
‏היה צוות טראמיי.
‏הצוות שלנו רק שמע מהם שזוהה חשוד.
‏הוא היה גבר יפני שביקר תכופות ‏במועדון המארחות באזור רופונגי,
‏כולל בקזבלנקה.
‏אז הורו לנו לעצור את החשוד
‏ולברר
‏אם הוא חף מפשע או לא.
‏חששנו שהחשוד
‏יגלה מה אנחנו עושים,
‏ויהרוג אותה אם היא עדיין בחיים.
‏התקרבנו למכונית שלו לפני שהוא יצא לעבודה.
‏ביקשנו ממנו לבוא לחקירה מרצונו החופשי.
‏תפסנו אותו וליווינו אותו
‏לתחנת המשטרה הקרובה לשם חקירה.
‏לבחור היה אליבי, שבסוף אימתנו.
‏החשוד לא היה זה
‏שחטף את לוסי.
‏נאלצנו
‏להמשיך בחקירה מהנקודה שבה עצרנו.
‏- נעדרת מזה 15 יום -
‏לאחר שביליתי שבוע בחברת טים בלקמן,
‏ניכר שהוא אב אוהב ומסור
‏שמאמין שבתו חיה איפשהו בעיר,
‏אבל הוא צריך למצוא אותה בהקדם האפשרי.
‏דייב ראסל בטוקיו הערב ל"מרידיאן טונייט".
‏נהיה ברור מאוד שלטים יש תוכנית.
‏אם תפסיק לדחוף את הסיפור…
‏התקשורת תמצא משהו אחר להתבונן בו,
‏ואז לפתע, תשומת הלב תוסט מלוסי.
‏לכן הוא היה חייב ‏להחזיר את תשומת הלב ללוסי בהקדם האפשרי.
‏הוא תלה מודעות ברחובות, ‏ורצה לפרסם בטלוויזיה את אותן מודעות,
‏כדי שכולם יכירו את הפנים שלה.
‏הייתה התנגשות בין־תרבותית ‏בין טים ובין המשטרה ביפן.
‏אפשר לתלות שלט על העמוד, ‏אבל אי אפשר לעשות את זה שם.
‏אני לא מוריד אף אחד מהם.
‏תעצור אותי.
‏לוסי הייתה צריכה להימצא,
‏וכל הורה היה מנסה ‏לגרום לדבר הטוב ביותר לצאת לפועל
‏כדי לנסות לפתור את הבעיה.
‏לא הסכמתי שיתעלמו ממני או יזלזלו בי.
‏טים נשאר לגמרי מחוץ לעניינים.
‏האופן שבו הוא עשה דברים ‏שגרמו לשוטרים להיראות בלתי כשירים
‏הכעיס אותם מאוד.
‏אני חושב שמתוך החרדה שלו
‏ומתוך חוסר האמון שלו במשטרה היפנית, ‏שלוקה בחסר מאוד מבחינת יכולתה לתקשר,
‏הוא הרגיש שככל שהוא יפנה אליהם ‏יותר תשומת לב,
‏כך התוצאות יהיו טובות יותר.
‏- נעדרת מזה 19 יום -
‏הבנתי שהג'י־7 צפוי להתקיים,
‏וידעתי שטוני בלייר ייסע לשם
‏וידעתי שיש עניין תקשורתי עצום בבריטניה.
‏אז ניצלנו את המצב.
‏ראש הממשלה בלייר עצר בטוקיו
‏כדי לתרום את חלקו בתיק החקירה
‏סביב היעדרות הדיילת הבריטית לוסי בלקמן.
‏בשיתוף פעולה הדוק עם הרשויות היפניות כאן,
‏מובן שאנחנו פונים לאנשים ביפן
‏שאולי יש ברשותם מידע, לבוא ולספר לנו
‏ולתת לנו כמה כיווני חקירה שנוכל לבדוק,
‏כי זה מקרה טרגי, וכמובן
‏שבני המשפחה אובדי עצות.
‏ראש ממשלת יפן אמר,
‏"המשטרה היפנית תתפוס את החשוד."
‏חשבנו שקל להגיד את זה, ‏אבל לא קל לבצע את זה.
‏הרגשנו את הלחץ הזה בעצמנו.
‏הרגשתי שהייתה
‏חוסר עקביות קה במדיניות החקירה.
‏אז כמה מהשוטרים שלי התחילו לפעול בעצמם.
‏אני קורא להם בלשי "סופון",
‏בלשים שלא מרפים מרמזים.
‏חשבנו שעדיף להתחיל בחקירה מההתחלה
‏במקום לבזבז זמן על הסחות דעת.
‏- סמל ג'וניצ'ירו קוקו ‏משטרת המטרופולין של טוקיו -
‏קוקו נחוש ועיקש.
‏ברגע שהוא נושך, ‏הוא לא מרפה לעולם, כמו תרנגול הודו.
‏במשך לילות עברנו על הדוחות היומיים
‏שהיחידה הראשית ניסחה מהיום הראשון,
‏ובדקנו את הכול.
‏בזמן שבדקתי את הדוחות
‏כדי להבין כיצד החקירה התנהלה,
‏גיליתי דיווח
‏מאזור רופונגי שהיו בו הרבה מועדונים.
‏מארחת זרה שעבדה במועדון
‏הוזמנה על ידי לקוח קבוע לנסיעה לחוף הים.
‏בשלב מסוים, היא איבדה את ההכרה
‏וישנה במשך שעות רבות.
‏כשהיא התעוררה, הראש שלה כאב מאוד
‏והיא חשדה שהיא סוממה.
‏הם אמרו שמנהל המועדון שגילה את המידע
‏היה אדם בלתי אמין.
‏אסור להסתמך על מה שהוא אומר.
‏אחרי שקראנו את זה, חשבנו שזה מגוחך.
‏אדם כזה עשוי לספק רמז לגיטימי.
‏נראה היה שזה קשור לתיק של לוסי בלקמן.
‏אז הם התחילו לעבור על הדוחות הישנים האלה
‏ולחפור בתיקים האלה ‏כדי לנסות לחבר בין הנקודות.
‏אבל המשטרה פועלת ברמה המקומית.
‏הם לא לקחו את הדיווחים האלה ברצינות.
‏אז למרות שאולי הייתה תלונה,
‏מעולם לא התנהלה חקירה.
‏- רופונגי, טוקיו -
‏מצאנו בעלי מועדונים שטוענים
‏שנערה שעבדה אצלם חוותה חוויה דומה.
‏הסיפורים האלה צצו
‏פה ושם.
‏- עוזרת המפקח טוקי מרויאמה ‏משטרת המטרופולין של טוקיו -
‏אז החלטנו לדבר עם כל העובדים
‏מכל המועדונים.
‏בהתחלה, הנשים שעבדו במועדונים
‏לא הסכימו להיחשף.
‏אחת לשלושה חודשים, המשטרה הייתה מגיעה
‏וכל המארחות ללא ויזות
‏היו יוצאות מהדלת האחורית.
‏זה הרגיש כמו מצב פגיע מאוד ‏עבור הנערות האלה.
‏מארחות זרות, אם הן סבלו,
‏הן היו בסיכון עצום אם הן היו פונות למשטרה,
‏כי היה סביר מאוד שהמשטרה תעצור אותם
‏בגין הפרת הוויזה שלהם.
‏אין שום יתרון בפנייה למשטרה ‏אם היית מארחת שנפלה קורבן.
‏לא יכולנו לדבר איתן בעבודה,
‏אז בהתחלה עצרנו אותן ברחובות
‏ושאלנו אותן שאלות.
‏בסופו של דבר, כמה נשים פנו אלינו
‏כי הן רצו לעזור לנו למצוא את לוסי.
‏בסופו של דבר,
‏גילינו שכל הנשים האלה ‏חוו חוויות דומות מאוד.
‏אלה היו דיווחים עקביים על מארחות
‏שסוממו ואולי נאנסו על ידי אדם יפני עשיר.
‏פושעים בדרך כלל דבקים באותו אופן פעולה.
‏בדיוק כמו שלגנבים יש דרך משלהם לפרוץ,
‏זה הרגל.
‏ההרגלים האלה לא משתנים.
‏הוא הסיע אותן במכוניות יוקרה
‏כמו פורשה, מרצדס בנץ,
‏וכן הלאה.
‏הוא נהג להזמין למקום עם נוף לאוקיינוס
‏או לאכול ארוחת ערב איפשהו.
‏והוא השתמש בסמים.
‏הקורבנות אמרו שהן הרגישו שסוממו.
‏הן היו מתעוררות וחשות אי נוחות בכל גופן.
‏חלקן הקיאו.
‏חלקן חשו תחושת צריבה.
‏ריחמתי עליהן מאוד.
‏אז עם עשרות עדויות אחרות
‏של מארחות יפניות ומארחות זרות,
‏הם גילו שהיה טורף מיני
‏שפעל ברופונגי במשך שנים ומעולם לא נתפס.
‏הוא מעולם לא הובא לדין.
‏- נעדרת מזה 52 יום -
‏המשפחה החליטה להציע פרס בסך…
‏מיליון וחצי ין עבור מידע חדש
‏שיוביל למציאת לוסי.
‏מנקודת המבט שלנו,
‏זה היה עוד רגע ‏שמאפשר להעלות את המקרה שוב על המסך.
‏אנשים חשבו שאני עושה את זה ‏כי אני אוהב להתראיין.
‏פשוט רציתי לשמר את תשומת הלב ‏כדי לאתר את לוסי,
‏והדרך היחידה לעשות זאת ‏הייתה להאכיל את החיה.
‏אנשי עיתונות רבים הקיפו את טים.
‏חשבנו
‏שהוא עלול לחשוף משהו
‏שיזיק לחקירה.
‏אחרי שבעה עד שמונה שבועות גילינו
‏שהמצב נעשה מלחיץ מאוד.
‏העובדה היא שעדיין לא קיבלתי
‏מידע מהמשטרה לגבי ההתקדמות שלהם
‏כי הם עדיין חושבים שהתיק הזה רגיש ביותר.
‏תמיד אמרתי
‏שהחקירה מתקדמת בהתמדה.
‏אני עדיין לא יכול לספר לכם על זה.
‏היפנים חשבו שאני קצת גס רוח,
‏ונראה שזה הרושם שהתקבל,
‏מכיוון שלא היה ברשותי די זמן ‏או יכולת נפשית
‏לציית לפרוטוקולים שלהם.
‏הייתי במצב נפשי ירוד למדי.
‏זה היה סוף שבוע של חג,
‏והיה שם מופע זיקוקים גדול,
‏ועמדנו שם וצפינו בזיקוקים.
‏כולם חגגו ונהנו מאוד,
‏אבל טים לא נהנה.
‏בהתחלה התחלתי כעיתונאי, ‏בחור שעקב אחריו לכל מקום.
‏הצמדתי לו מצלמה לאף והוא אמר לי להסתלק.
‏בחלוף הזמן, טים התחיל לבטוח בי,
‏כי שנינו היינו במדינה זרה,
‏מנסים לחשוב מה אפשר לעשות ‏כדי למצוא את לוסי.
‏קיבלתי שיחות טלפון בארבע בבוקר.
‏"בא לך לצאת להליכה? ‏כי אני לא מצליח להירדם."
‏אבל ניכר היה שהוא עייף.
‏זה גובה מחיר. זה באמת גבה ממנו מחיר.
‏ואני מתחיל להרגיש שחוק ועייף.
‏הימים הפכו לשבועות ונמתחו עוד ועוד,
‏ותחושה של ייאוש מתפשטת בך…
‏אתה ממש על הקצה ‏במחשבות על מה ניתן לעשות עכשיו.
‏תודה. בסדר.
‏ואני אביה של לוסי בלקמן,
‏הנערה הבריטית הצעירה שנעדרת ביפן.
‏עלה רעיון לפרסם מספר טלפון
‏שיאפשר לבנות מאירופה או מהמערב שהיו שם
‏לדבר איתנו ישירות.
‏הסיכוי שיש ברשותן מידע היה די גבוה.
‏משטרת טוקיו לא ממש הבינה,
‏ראשית, מה הסיבה לכך, ‏ושנית, מה ציפינו להשיג.
‏הם התנגדו מאוד לרעיון שנקבל
‏מידע דרך מוקד מיוחד, ‏אבל הם לא יכלו למנוע מאיתנו לעשות את זה.
‏- נעדרת מזה 62 יום -
‏ההודעה מאימה ומאחיה הייתה פשוטה.
‏"יום הולדת שמח, לוסי."
‏כאשר 1,000 בלונים הופרחו לשמיים
‏כדי לציין את יום הולדתה ה־22 ‏של דיילת האוויר לשעבר שנעדרת.
‏זה רק כדי שלוסי תזכור ‏שלא שכחנו את יום ההולדת שלה
‏כי היא תהיה בת 22 היום,
‏והיא תמיד אהבה את ימי הולדתה, ‏תמיד עשתה עניין גדול.
‏ואני רק רוצה שהיא תדע
‏שלא משנה היכן היא, אנחנו לא שכחנו את זה.
‏גילינו מספר דיווחים
‏על גבר שמזמין מארחות לנסיעה
‏ואז מסמם אותן כדי להתעלל בהן מינית.
‏אחת הקורבנות הייתה ג'סי מאוסטרליה.
‏המקרה שלה התרחש שלוש שנים קודם כן.
‏- סגן המפקח יאסוהיקו אסאנו ‏משטרת המטרופולין של טוקיו -
‏היא כתבה
‏את שם ומספר הטלפון של האיש
‏במחברת הישנה שלה
‏שהיא השאירה באוסטרליה.
‏המחברת הגיעה מאוסטרליה.
‏ביקשנו מאבא שלה
‏לשלוח את המחברת בחזרה ליפן ‏כדי לראות אותה במו עינינו.
‏היא כעסה כל כך שהיא קשקשה על המספר.
‏הצבנו אותו מול האור ‏כדי לנסות לזהות את הספרות.
‏שמו היה יוג'י הונדה,
‏ומספר הטלפון הנייד שלו ‏שנגמר ב־3301 נכתב במחברת.
‏אז התחלנו לבדוק
‏את המספרים שהתקשרו אליהם מהטלפון הזה.
‏- פירוט שיחות -
‏המספר עדיין היה בשימוש.
‏הוצאנו את רישומי השיחות של המספר.
‏מצאנו עשרה מספרי טלפון שהוא התקשר אליהם.
‏ואחד מהמספרים האלה
‏היה שייך ללוסי.
‏זה כיוון חקירה משמעותי ביותר. ‏זה צעד ענק קדימה.
‏זאת הפעם הראשונה שהם הראו
‏שהאדם שהם חושדים שחטף את לוסי בלקמן,
‏למעשה קשור אליה, שהיה ביניהם קשר כלשהו.
‏החשוד יצר
‏הרבה זהויות בדויות, ‏כדי שלעולם לא יוכלו לעלות עליו.
‏ביקשנו מחברת הטלפון לערוך חיפוש מיקום
‏כדי לגלות היכן היה המתקשר.
‏בשעה שלוש,
‏איתרנו שיחה שנקלטה באנטנה ליד מגדל טוקיו.
‏- מגדל טוקיו ‏אנטנה 01 -
‏כעבור דקה או חמש דקות,
‏האות נקלט בכיוון אחר לגמרי.
‏חמש דקות לאחר מכן,
‏האנטנה במערב קלטה שיחה.
‏חמש דקות נוספות לאחר מכן, ‏אנטנה במזרח קלטה שיחה.
‏אף מכונית
‏לא יכולה לנסוע מהר כל כך ממקום אחד לאחר.
‏זו הייתה תעלומה עבורי.
‏ואז חשבתי,
‏אם ארבע אנטנות ‏קולטות את השיחות בארבעת הכיוונים,
‏יש אפשרות שהמתקשר
‏התקשר באזורים המוצלבים.
‏מדובר בשנת 2000.
‏זה לא כמו בסרטים
‏שאפשר לאתר בדיוק מהיכן הגיעה השיחה.
‏אפשר לחבר את השיחה לאזורים כלליים.
‏הם הצליחו להתחקות אחר השיחה ‏לאזור יוקרתי מאוד שנקרא אקאסאקה.
‏נראה שהשיחה הגיעה ממקום ‏בשם "מגדלי מוטו אקאסאקה",
‏שהוא בניין מגורים יקר מאוד
‏עם מצלמות אבטחה וכל הדברים האלה.
‏אי אפשר סתם להיכנס לשם. הגישה אליו קשה.
‏הצגנו את תגי המשטרה שלנו בפני המנהל.
‏בקומה השישית, בשני חדרים
‏השתמשה חברה בשם "פלנט אוריהרה".
‏המנהל אמר שהבעלים הוא אדם יוצא דופן.
‏הוא חלף על פני המנהל
‏ומעולם לא בירך לשלום,
‏תמיד הסתכל למטה ולא הראה את פניו.
‏הוא נוהג בהרבה מכוניות יוקרה מחו"ל.
‏פורשה, מרצדס־בנץ, אסטון מרטין, רולס־רויס.
‏כל המכוניות שהוזכרו בעדויות היו שם.
‏לא ידעתי אם "פ' אוריהרה" ‏זה שם של זר או שם של חברה.
‏לא היה שום מידע.
‏שם הדייר לא היה רשום.
‏הם חושבים שזה החשוד,
‏אבל אין להם מספיק ראיות כדי להוציא צו.
‏הם הולכים על השערות ולכן החקירה עוצרת שם,
‏הם לא יכולים להמשיך.
‏בין המארחות שדיברנו איתן,
‏היו כמה נשים שהיו מוכנות לדבר לציטוט.
‏אחת מהן הייתה מוניקה מאנגליה.
‏אני חושב שזה היה גבר שקרא לעצמו קוג'י.
‏זה היה בעשרה באוקטובר, 1997.
‏היא פגשה את קוג'י ברופונגי,
‏והם נסעו לדירת נופש
‏עם נוף לאוקיינוס.
‏היא זכרה שורה של עצי דקל,
‏ומרינת זושי
‏הייתה המקום היחיד באזור שהיו בו אותם.
‏חשבנו שאולי היא זוכרת עוד פרטים,
‏אז הלכנו יחד למרינת זושי.
‏- טוקיו -
‏מרינת זושי נמצאת במרחק ‏של כשעה וחצי מטוקיו,
‏שם פשוט ישנו בית דירות של אתר נופש יוקרתי,
‏באזור יקר מאוד לעשירים ולאמידים.
‏מוניקה אמרה שזה המקום.
‏דירת הנופש הזו הייתה המקום שאליו נלקחתי.
‏נסענו ברחבי המקום,
‏היא חשבה שאולי זה היה ‏בניין מספר ארבע או שבע,
‏אבל היא לא הצליחה לקבוע באיזה בניין.
‏אני זוכר שהלכנו למסעדה קרובה
‏והראינו למלצרית תמונה של לוסי.
‏היא אמרה לי שהיא בטוחה שזו האישה הזאת
‏שהגיעה לשם בראשון ביולי.
‏- לוסי ג'יין בלקמן 175 ס"מ, ‏מבנה גוף בינוני, פנים אליפטיות -
‏כששאלתי אם היא הייתה לבדה,
‏היא אמרה שלא, ושהיא הייתה עם גבר.
‏רציתי לאתר את רשימת הדיירים במרינת זושי.
‏פניתי לסגן המנהל.
‏הסברתי את דחיפות המצב והוא הבין.
‏- סמל ריו הטשיטה -
‏- משטרת המטרופולין של טוקיו -
‏הייתי צריך לשלול אותם בזה אחר זה.
‏זו עבודה מסובכת וגוזלת זמן,
‏אבל אם היא בחיים, ‏אנחנו צריכים לשחרר אותה בהקדם האפשרי.
‏כשעברתי על כולם בזה אחר זה, לא מצאתי כלום,
‏אבל הייתה לי תחושת בטן שאחד מהם חשוד.
‏אז חיפשתי גבר
‏שהיו לו הרבה מכוניות יוקרה מחו"ל.
‏אדם בשם "אובארה" עלה בחיפוש.
‏כששמעתי את זה,
‏נזכרתי
‏שבמגדלי מוטו־אקאסאקה
‏הייתה חברה בשם "פלנט אוריהרה".
‏- או בארה -
‏לדמות הקאנג'י אובארה…
‏- אורי הרה -
‏ניתן גם לקרוא "אוריהרה".
‏אחזה בי צמרמורת וחשתי רעד בכל גופי.
‏אז זהו רגע עצום לחקירה,
‏כי זו הפעם הראשונה ‏שבה הם הצליחו לחבר בין הנקודות.
‏אייֿ-310 ג'וג'י אובארה -
‏למשטרה יש סוף כל סוף שם.
‏גילינו שג'וג'י אובארה
‏נעצר בעבר בווקאיאמה
‏על כך שהתחזה לאישה
‏וצילם בסתר בשירותי הנשים.
‏דיברתי עם השוטרים שעבדו על התיק בזמנו,
‏ושאלתי אותם איזה מין אדם הוא.
‏הם אמרו שהוא נחרץ בהתנגדותו.
‏לאחר מעצרו
‏הוא סירב להצטלם לתמונת פנים.
‏הוא הסיט את פניו ולא שיתף פעולה כלל.
‏ביקשתי שיפקססו לי את זה.
‏האיכות בפקס הייתה נמוכה בזמנו, ‏והתמונה יצאה די כהה.
‏אז אספנו כמאה תמונות של חשודים
‏והראינו אותן לקורבנות.
‏מוניקה וג'סי
‏בחרו בתמונתו של אובארה ללא היסוס.
‏בפעם הראשונה,
‏היה בידינו שם אמיתי ‏שיכולנו לשייך לכל השמות הבדויים.
‏עכשיו יש להם פנים ‏שאפשר לשייך לחשוד, והם מבינים
‏שאם הוא מחזיק בלוסי בלקמן כבת ערובה,
‏אין להם זמן והם ממש צריכים למהר.
‏- נעדרת מזה 103 יום -
‏לא הצלחנו להוכיח את מעורבות שלו ‏בהיעדרותה של לוסי,
‏אבל חשבנו שיש די ראיות כדי לעצור אותו
‏בהתבסס על העדויות של הקורבנות האחרים.
‏היינו בעמדות כבר ב־6:00.
‏- המפקח טדאשי נאיטו ‏משטרת המטרופולין של טוקיו -
‏החוקרים תמיד לחוצים כשהם מבצעים מעצר.
‏אני הייתי לחוץ מאוד.
‏הצבנו שני אנשים ליד יציאת החירום,
‏שני אנשים ליד החלון,
‏ואדם אחד ליד הדלת לשמור.
‏אני חושב שהיו שבעה אנשים בסך הכול.
‏מסרו לי במכשיר שהחשוד ער ‏והדליק את הטלוויזיה.
‏אז המשכתי לעקוב אחר המצב.
‏הוא תמיד יצא לקנות עיתון בסביבות 7:00,
‏אז חשבתי שלא צריך לפרוץ פנימה.
‏אובארה לא נראה כמו אדם חם מזג.
‏חשבתי שהוא לא יהיה אלים.
‏אבל חששתי שהוא יקפוץ מהחלון.
‏רק על זה חשבתי.
‏ממש לפני 7:00, הדלת נפתחה.
‏כששאלתי אותו "אתה אובארה?", ‏הפנים שלו צנחו לפתע.
‏הוא אמר "כן".
‏אני חושב שהוא ידע שהמעצר צפוי בקרוב.
‏ג'וג'י אובארה, מנהל חברת ניהול נכסים
‏נעצר הבוקר.
‏המשטרה אומרת שאובארה ‏נראה לעיתים קרובות באזור
‏שבו עבדה לוסי בת ה־22 מקנט.
‏שמענו שיש חשוד, ואז
‏זמן לא רב לאחר מכן שמענו שמישהו נעצר.
‏אלו היו חדשות גדולות.
‏זה היה האיש שאולי ידע איפה לוסי.
‏ג'וג'י אובארה היה פלייבוי ‏שירש סכום כסף גדול.
‏הוא היה אדם עשיר מאוד, מאבא שלו,
‏אבל לפי כל הדיווחים של שכניו, ‏הוא היה מתבודד.
‏היו בבעלותו כמה נכסים,
‏והמשטרה החלה לערוך חיפוש ‏בכל הנכסים שבבעלותו.
‏התרחקו, בבקשה.
‏הייתי אחראי על זירת הפשע ‏במרינת זושי מספר ארבע.
‏מצאנו כמות גדולה
‏של סמים ואלכוהול.
‏מה שאני זוכר בבירור
‏היה רכיב המתכת שמחובר לתקרה.
‏אני זוכר שתהיתי
‏באיזה רכיב מתכת מדובר.
‏הייתי אחראי על חיפוש והחרמה ‏במגדלי מוטו אקאסאקה.
‏הפריט הבלתי נשכח היה המחברת שלו.
‏אני לא יודע מתי הוא כתב זאת,
‏אבל באחד הרישומים ‏הוא ציין שהוא עומד להפוך לרשע,
‏שהוא יקדיש את עצמו לרוע.
‏דרך החשיבה שלו ‏השתנתה עד מהרה והפכה לרשע מוחלט
‏והתפתחה לכדי מעין מפלצת.
‏אז אחרי שג'וג'י אובארה נעצר,
‏המשטרה פשטה על כמה מנכסיו בטוקיו
‏כי הוא היה סוג של איל נדל"ן,
‏כולל בית הדירות על שפת הים במרינת זושי,
‏שאליו הוא פיתה רבים מקורבנותיו.
‏החרמנו הרבה קלטות וידאו,
‏ואני לא מדבר על שתיים או שלוש.
‏קלטות הווידיאו סומנו בשמות, ‏אך לא בשמות מלאים.
‏מה שאובארה עשה תועד על קלטות וידיאו.
‏אני לא חושב שזה משהו שכדאי שאדבר עליו שוב.
‏המשטרה מצאה…
‏מעל 400 קלטות וידאו שתיעדו נשים,
‏ככל הנראה חסרות הכרה,
‏בשכיבה על מיטות, כאשר הוא תוקף אותן.
‏זה חומר שמתאים לסרטי אימה.
‏למדנו שרכיבי המתכת בתקרה…
‏שימשו כדי להרים את רגלי הקורבן.
‏הוא לא חושב על אנשים כעל אנשים,
‏אלא פשוט כעל בובות.
‏מעולם לא ראיתי מקרה…
‏מעולם לא ראיתי משהו נתעב כל כך.
‏מעולם לא חלמתי שיש אנשים כמוהו.
‏היו כל כך הרבה
‏והבלשים נאלצו לעבור עליהן בזו אחר זו.
‏אבל בין הקלטות האלה ‏לא הייתה אפילו קלטת אחת של לוסי בלקמן.
‏המטרה שלנו הייתה למצוא את לוסי.
‏לכן הרגשתי את הלחץ.
‏אבל עם כל כך הרבה ראיות נגדו, ‏חשבתי שיש לנו סיכוי.
‏בזמן שדיברתי איתו,
‏הרגשתי שהוא אדם מעוות מאוד.
‏הוא הכחיש כל קשר לפשעיו.
‏גם כשהצגתי בפניו ראיות,
‏הוא התעקש שהכול היה הצגה.
‏כולן קיבלו תשלום.
‏היו לו תירוצים כאלה. ‏אבל זה כל מה שהוא הודה בו.
‏אובארה מכחיש כל קשר ללוסי.
‏הוא מכחיש שבכלל פגש אותה, ‏הוא מכחיש שהיה לו כל קשר איתה.
‏בשלב זה, החקירה צריכה להתנהל
‏בהתבסס על הראיות שיש ברשותם.
‏אובארה טוען שכל הסקס ‏בקלטות האלה נעשה בהסכמה.
‏כעת עליהם לזהות כמה מהקורבנות ‏שיהיו מוכנות להיחשף
‏כדי לאמת את העובדה שזה לא היה בהסכמה,
‏שהן היו קורבנות,
‏כדי שיתאפשר לבנות תיק פלילי נגדו.
‏כשראיתי את הסרטון כראיה,
‏חשבתי שאת הפשע הזה ‏ניתן בוודאות להשוות לתיקי רצח.
‏עבור נשים, פשעי מין גרועים בדיוק כמו רצח.
‏- סמלת מיצוקו ימאגוצ'י ‏משטרת המטרופולין של טוקיו -
‏אני זוכרת שהקמנו צוות ניתוח בחדר גדול.
‏זה חדר שהיה מסוגל להכיל עשרות אנשים.
‏היה חסר לנו כוח אדם,
‏אז נאלצנו לשלוח שוטרים צעירים ‏מהיחידה לפיזור הפגנות כדי לעזור לצוות.
‏הקורבנות התחלפו,
‏אבל הם צפו באותם פשעים שוב ושוב.
‏כמה מהשוטרים הצעירים האלה
‏סבלו מהתמוטטות עצבים.
‏ביקרתי בבתים של כמה מהקורבנות
‏וראיינתי אותן.
‏הן התעוררו ולא היו מודעות לכך ‏שמשהו קרה להן.
‏זה מה שכולן אמרו.
‏אבל היו לנו ראיות שהוכיחו שמשהו קרה.
‏אבל החלק הקשה ביותר היה להראות להן אותן.
‏הן כיסו את העיניים.
‏אחת מהן אמרה, ‏"תגידו שזו לא אני, זו הייתי אני?"
‏חלק אמרו, ‏"זה היה בעבר ואני לא רוצה להמשיך עם זה".
‏אחת הקורבנות דיממה מהאף.
‏היא בטח סבלה.
‏הסברתי להן שאנחנו צריכים ‏לעצור את העבריין הזה ולהעניש אותו,
‏וכדי לעשות זאת,
‏היינו זקוקים נואשות לעזרתן.
‏לא רצינו שאובארה יחמוק מעונש.
‏כך הרגשנו.
‏וזה מה שניסיתי להסביר לקורבנות.
‏זו הייתה הדרך היחידה.
‏המשטרה צריכה להוכיח ‏שיחסי המין לא נעשו בהסכמה.
‏ברור שאם מישהי מסוממת, ‏היא לא יכולה להסכים ליחסי מין,
‏וביפן זה נקרא "אונס לכאורה".
‏והם די משוכנעים
‏שהוא השתמש בכלורופורם על אחת הקורבנות.
‏אז הם הביאו חוקר מז"פ ‏שיבדוק את כל הקלטות האלה.
‏הוא לקח מגבת ובקבוק חום
‏ושפך נוזלים מבקבוק.
‏הוא הניח אותה על פניה של הקורבן.
‏- חוקר זיהוי פלילי ‏ד"ר קייזו הראפוג'י -
‏מגבות תמיד עטפו את הפנים של כולן.
‏בין הפריטים שנתפסו היו גם סמים מרדימים,
‏והייתה כמות גדולה של אתר, כלורופורם
‏וסמים לא חוקיים אחרים
‏בעלי השפעה מרדימה.
‏כשהסתכלתי על צילומים שונים של הקורבנות,
‏הבחנתי באישה אחת מסוימת.
‏לפתע,
‏הידיים שלה התחילו לרעוד.
‏תהיתי מדוע היא עושה ‏את התנועות האלה כשהיא מחוסרת הכרה.
‏הרעלת כלורופורם עלולה להוביל ‏לדלקת כבד חריפה
‏שעלולה להוביל לאנצפלופתיה כבדית.
‏וגיליתי שאחד התסמינים ‏נקרא "רעד משק כנפי ציפור".
‏ככל שחקרתי יותר את מצבה של הקורבן,
‏גיליתי שהיא הייתה אישה בת 21 בשם קאריטה,
‏ושהיא מתה.
‏קאריטה רידג'וויי שהייתה בת 21, ‏כגילה של לוסי,
‏נעלמה ב־1992, שמונה שנים קודם לכן.
‏פגשתי את אחותה של קאריטה, סמנתה.
‏שתיהן טיילו ביפן ובאוסטרליה בעבר.
‏שתיהן היו די הרפתקניות.
‏ואז סם נסעה ללמד אנגלית בטוקיו.
‏אחותה קאריטה טסה כדי להצטרף אליה, ‏אבל היא לא מצאה עבודה.
‏אז היא החליטה למצוא עבודה זמנית כמארחת.
‏יום אחד, קאריטה הובאה לבית החולים
‏על ידי גבר שאמר שהיא לקתה בהרעלת מזון.
‏הרופאים לא ממש הבינו מה קורה לה.
‏הגוף שלה נכנס למצב של קריסת מערכות.
‏אחרי שבוע בבית החולים,
‏הם נאלצו לכבות את מכונת ההחייאה.
‏אבל המשטרה לא רצתה לעשות דבר בשלב הזה,
‏כי הם אמרו שהיא מתה מהרעלת מזון
‏ולא חשדו שמדובר בפשע.
‏לא בוצעה נתיחה שלאחר המוות.
‏אבל למרבה המזל, ‏הם שמרו דגימה מהכבד של קאריטה.
‏לאחר מעצרו של אובארה, ‏המשטרה עשתה אחת ועוד אחת,
‏והם בדקו את הכבד ומצאו כלורופורם.
‏וכך התאפשר להם ‏לעצור את ג'וג'י אובארה באשמת חטיפתה
‏והריגתה של קאריטה רידג'וויי.
‏אבל התעלומה בדבר ‏מה שהוא עשה עם לוסי נותרה בעינה…
‏וניכר היה שהוא השמיד
‏את הקלטת שתיעדה את מה שהוא עשה ללוסי.
‏עדיין היה קשה להאשים אותו ‏בחטיפה ובתקיפה של לוסי בלקמן.
‏- נעדרת מזה 134 יום -
‏טים בלקמן ובתו סופי ‏עדיין לא יודעים מה קרה ללוסי.
‏בת ה־22 שנעלמה בטוקיו ביולי ‏בזמן שעבדה כמארחת בבר.
‏בהצהרה נאמר שג'וג'י אובארה, ‏איש עסקים שנעצר לפני חודש,
‏חשף מידע נוסף,
‏אך הוא עדיין מכחיש כל מעורבות בהיעלמותה.
‏כעת מתברר שהוא מודה ‏שפגש את לוסי במועדון "קזבלנקה".
‏אנחנו יודעים שזה התרחש ‏כנראה שבוע לפני שהיא נעלמה.
‏יש לו היסטוריה ארוכה במיוחד
‏של חטיפת נערות בלונדיניות מערביות,
‏וראו זה פלא, שבוע לאחר מכן, לוסי נעלמה.
‏התקווה שמעצרו של אובארה ‏יחזיר את לוסי אלינו
‏הייתה קצרה למדי, כי המצב התחיל להיראות די
‏קודר לאחר מכן.
‏אתה שחוק כל כך, ‏שאתה לא מצליח להבחין אם מדובר…
‏שמחה או הקלה או דיכאון או חרדה או…
‏צער עמוק ביותר.
‏הכול כגוש אחד של רגשות.
‏עדיין התמקדנו בעיקר בלוסי.
‏היינו צריכים לנתח כל ראיה
‏כדי להציל אותה.
‏אובארה נהג לאסוף דברים,
‏והוא שמר הרבה קבלות בדירתו.
‏צוות ניתוח הראיות בדק אותן בקפידה
‏ויצר ציר זמן של פעולותיו של אובארה.
‏היו לו קבלות על כל דבר.
‏והם הצליחו לשחזר
‏בעזרת הקבלות שהיו לו, ‏את המסלול שלו לאורך היום.
‏לפי הניתוח שלנו, ‏בראשון ביולי, בסביבות 15:00,
‏אובארה פגש את לוסי ונסע לזושי.
‏בדרך לזושי,
‏אובארה ולוסי עצרו במסעדה ‏ליד נמל היאכטות במרינת זושי.
‏עוזר המפקח אסאנו מצא אישור לכך בזמנו.
‏- אחד ביולי 2000 -
‏ואז בערב, בסביבות 17:00,
‏הם הלכו לדירה של אובארה במרינת זושי.
‏כאן אבדו עקבותיה של לוסי.
‏- שניים ביולי 2000 -
‏בין הלילה של השניים ביולי ‏לשעות הבוקר המוקדמות של השלושה ביולי,
‏אובארה נסע בחזרה לטוקיו.
‏בארבעה ביולי,
‏אובארה ערך קניות רבות.
‏בחמישה ביולי, ‏אובארה ביקר בדירת "אבוראטסובו בלו סי",
‏אחד מהנכסים הרבים שהיו בבעלותו.
‏למחרת,
‏תושב התלונן בפני המנהל ‏על רעש שבקע מדירתו של אובארה.
‏בין הקבלות, הם מצאו רכישה מסקרנת ביותר.
‏מסור חשמלי, בטון ואוהל נייד.
‏הם מתחילים להבין
‏שסביר להניח שאביזרים אלה שימשו ‏לטייח את הפשע.
‏מהניתוח שלנו הגענו למסקנה ש…
‏לוסי קיפחה את חייה בליל הראשון ביולי.
‏בימים שלאחר מכן
‏הועברה גופתה ממרינת זושי ‏ל"אבוראטסובו בלו סי".
‏היה סיכוי גבוה שהיא בותרה שם.
‏אחרי שניתחנו כמה ראיות,
‏לא הייתה לנו ברירה אלא להניח שזה אכן קרה.
‏גם במקרה של לוסי,
‏רצינו ראיות טובות,
‏אבל היו בידינו ‏ראיות נסיבתיות בלבד לכך שהוא עשה זאת.
‏היינו זקוקים לראיות מוצקות ‏כדי לבנות את התיק של לוסי,
‏אבל בלי גופה
‏לא התאפשר לנו לשפוט אותו על רצח.
‏התובע אמר שיהיה קשה
‏לבנות תיק בלי הודאה,
‏אז ידענו שעלינו למצוא את הגופה בכל מחיר.
‏- רב פקד קטסויושי אבה ‏משטרת המטרופולין של טוקיו -
‏התחלנו לחפש מקומות
‏באזור שבהם ייתכן שגופה נקברה.
‏לא היה לנו מושג איפה היא יכולה להיות.
‏לא ייתכן שהיא רחוקה מאוד ‏מהדירה באבוראטסובו.
‏הדרג הבכיר הציע
‏לתת לנו שבוע אחרון לחיפוש.
‏החיפושים הופסקו בסוף השבוע.
‏הבטן שלי התהפכה.
‏אמרתי לאנשיי שזו ההזדמנות האחרונה.
‏פחדתי
‏ממה שיקרה אם לא נמצא אותה.
‏אנחנו צריכים להטיל על הבחור הזה ‏עונש מאסר רציני.
‏כך הרגשתי.
‏- סגן המפקח יוג'י נוזואה ‏משטרת המטרופולין של טוקיו -
‏במקומות שהיינו צריכים לחפש בהם,
‏פני השטח היו מסוכנים.
‏עשינו זאת במשך כמה ימים
‏עד שהיינו מטונפים ומסריחים.
‏- תשעה בפברואר 2001 ‏נעדרת מזה 223 יום -
‏נסענו לחוף ב־8:15.
‏היו שם כמה מערות.
‏פעלתי בהתאם לתחושת הבטן שלי.
‏האזור היה מלא בדברים שנשטפו אל החוף.
‏אז פיניתי הכול בתוך המערה.
‏כשפיניתי אותה,
‏הייתה שם אמבטיה.
‏הפכתי אותה.
‏"אלה חרקים טורפים", אמרתי.
‏פיניתי את האזור והמשכתי לחפור מסביב.
‏בהתחלה זה נראה כמו שק יוטה גדול,
‏וכשפתחתי אותו,
‏הייתי משוכנע שזו לוסי.
‏עמדתי במקום סלעי ליד המערה,
‏כאשר הטלפון שלי צלצל
‏ושמעתי את קולו של נוזואה אומר, "זה כאן".
‏לא הצלחתי להבין מה הוא אומר.
‏אז אמרתי לו לחכות שם כי אני בדרך עכשיו.
‏להקה ענקית של דיות נאספה מעל הזירה.
‏צווחות.
‏הן הריחו את ריח המוות והתחילו לחוג בשמיים.
‏מוקדם בבוקר היום שבו מצאו את הגופה,
‏חשבתי, טוב, אצטרך להתקשר לטים.
‏הייתי מעדכן אותו, ‏כי משטרת טוקיו לא הייתה מעדכנת.
‏אני רק זוכר את…
‏את השתיקה הארוכה לאחר שסיפרתי לו…
‏אתה יודע, שיחת הטלפון הזו ‏ממש נותרה לי בראש.
‏אני זוכר בדיוק איפה הייתי. עמדתי בסמטה,
‏וזה היה יום גשום,
‏וג'ייק אמר, "מצאו אותה".
‏קיוויתי כל הזמן
‏עד הרגע הזה, כש…
‏וכעבור עשרים דקות, ‏המתורגמנית היפנית התקשרה אליי ואמרה
‏שהתקבלו התוצאות מבדיקת השיניים, ‏וזו בהחלט לוסי.
‏אני פשוט עמדתי ברחוב וצרחתי.
‏ואז זאת הייתה הפעם הראשונה שלמעשה
‏החלטתי שייתכן שלוסי מתה.
‏אני כל כך אוהבת את לוסי.
‏בזכות האדם הנפלא והיפה שהיא הייתה,
‏מבפנים ומבחוץ.
‏היא מעולם לא אמרה מילה רעה על אף אחד,
‏ותמיד גרמה לאנשים להרגיש מיוחדים מאוד.
‏כל כך הרבה אנשים אהבו אותה.
‏איך מישהו יכול היה לעשות משהו נורא כל כך,
‏לא אנושי כל כך, ומרושע כל כך?
‏כשהרוצח של לוסי יורשע בפשע,
‏מבחינתי, הצדק דורש ‏שהוא יבלה את שארית חייו בכלא,
‏בהרהור על היקף פשעיו.
‏עכשיו נוכל להגיש נגדו ‏כתב אישום על הרצח של לוסי.
‏למען הקורבנות, ‏יש לגזור עליו את העונש המרבי.
‏אני לא יכול להביע את דעתי ‏לגבי התנהלות המשפט בסופו של דבר.
‏אבל אם הוא זה שהרג את לוסי,
‏אני מקווה שהוא לא יראה עוד יום של אור שמש ‏או ינשום עוד נשימה.
‏- ג'וג'י אובארה מואשם בחטיפה, ‏באונס שהוביל למוות -
‏- ובהעלמת גופתה של לוסי -
‏- ובאונס שהוביל למותה ‏של קאריטה רידג'וויי. -
‏ישבנו באולם בית המשפט ואובארה היה שם,
‏וזה פשוט הרגיש ממש הזוי.
‏לא נותר לי דבר שיגרום לי לחוש נרגש.
‏- ישנן ראיות שמספיקות ‏כדי להאשים את אובארה -
‏- רק בשמונה מקרים נוספים ‏מתוך כ־400 הקורבנות. -
‏אילו הייתי תולה את כל תקוותיי ‏בכך שהוא יימצא אשם,
‏הייתי מכין את עצמי לעוד אסון.
‏- אובארה נידון למאסר עולם ‏בגין מותה של קאריטה רידג'וויי -
‏- ושמונה סעיפי אישום באונס נוספים. -
‏אך הוא נמצא חף מפשע ‏בכל סעיפי האישום הנוגעים ללוסי.
‏פסק הדין בבית המשפט היום הוכיח
‏שחייה של לוסי לא היו לשווא.
‏לוסי עשתה צדק עם קאריטה רידג'וויי
‏ועם שמונת קורבנות האונס האחרות
‏שנחשפו באומץ לב כדי לתמוך בחקירה.
‏אבל למרבה הצער, ‏היום לא זכינו לצדק עבור לוסי.
‏התאכזבתי כל כך.
‏לא האמנתי שזיכו אותו.
‏החוקרים כעסו יותר מאשר הופתעו.
‏הוא עשה דברים איומים כל כך.
‏כן?
‏אתה יכול לומר מה בכוונתך לעשות בשלב הבא?
‏הבהרנו היטב שאנחנו מאמינים
‏שמגיע למשפחה שלנו לקבל צדק ראוי עבור לוסי
‏ושהם בהחלט צריכים לשקול הגשת ערעור.
‏למשטרה היו כל מיני…
‏כיווני חקירה שונים, ‏אבל הם לא יצרו מהם תיק חזק מספיק,
‏ומה שהם עשו לאחר מכן, ‏כאשר משפחת בלקמן הגישה ערעור,
‏היה לחזק את התיק.
‏- באפריל 2007 הוגש ערעור בתיק -
‏השקענו בו כל גרם ‏של דם, יזע ודמעות שנותרו בנו.
‏אנחנו… עשינו את מה שהיינו צריכים לעשות.
‏- ב־16 בדצמבר 2008 נמצא אובארה אשם -
‏- על ביתור גופתה ונטישת גופתה של לוסי. -
‏- מאסר העולם שלו בלתי הפיך. -
‏היום, האמת, הכבוד והצדק ניצחו,
‏לא רק עבור לוסי, ‏אלא עבור כל הקורבנות של פשעי מין אלימים.
‏הוא נידון למאסר עולם ‏ואני חושבת שהצדק נעשה.
‏- סבנאוקס, אנגליה -
‏ב־2010 הייתה לי הזדמנות
‏לבקר בקברה של לוסי ולחלוק לה כבוד.
‏אז נסעתי לאנגליה.
‏ג'יין הזמינה אותנו לתה של אחר הצהריים,
‏וחוויתי זאת בפעם הראשונה בחיי.
‏שמעתי שזה סוג של הכנסת אורחים
‏והתרשמתי מאוד מהחום שלה.
‏הקבר של לוסי נמצא בחצר כנסייה.
‏שמה נכתב על האנדרטה.
‏- לוסי ג'יין בלקמן -
‏"כוכב שמאיר בשמיים שלנו",
‏כך נכתב על המצבה.
‏העובדה שלוסי באה ממדינה זרה כדי לעבוד
‏ואז נפלה קורבן לפשע כזה,
‏הותירה בליבי רגשות מסוימים.
‏מאז, בכל שנה ‏אנחנו הולכים לשם כדי לפייס את רוחה
‏ולהתפלל שהיא תנוח על משכבה בשלום.
‏אנחנו הולכים לשם כבר 20 שנה.
‏אני חושב שזה מאורע נדיר.
‏בדרך מוזרה כלשהי,
‏לוסי העניקה לנו חוויה של החיים, עם זאת,
‏עד כמה שזה היה מחריד ומפלצתי…
‏זאת
‏מורשת שלוסי הותירה
‏עבורי בליבי ובנשמתי.
‏והם… הרגשות האלה
‏טהורים ומוגנים ביותר
‏מפני שנאה וכעס וכל שאר הדברים,
‏כי הקפדתי לשמור אותם ‏הרחק מזיכרונה של לוסי.
‏תרגום כתוביות: לאה שרמן-קיש