ВЕНЕЦІЯ ІТАЛІЯ
Така змія може задушити людину до смерті за лічені секунди.
Заради 25 000 фунтів скажіть,
яка довжина тієї змії?
Сто вісімдесят п'ять сантиметрів?
Двісті двадцять сантиметрів?
Двісті шістдесят п'ять сантиметрів?
Точно більше за 185.
Думаю, точно більше за 220. Отже, ближче до 265?
- Впевнений? - Так.
- Що ж. Ми спробували.
- Це нелегко. - Ага.
Змію так легко не поміряти.
- Що скажеш? - «В», 265.
Для питання на 25 000 фунтів
ви обрали відповідь «В».
Ваша відповідь…
Ну кажи вже.
Кажи, чортяко.
Правильна.
- Так! Ходи сюди. - Так, хлопче!
- Клас! - О, чуваче.
007: ШЛЯХ ДО МІЛЬЙОНА
Ні… Тримай кермо.
АПУЛІЯ ІТАЛІЯ
- Не бійся. - Не треба.
Тримай кермо.
Не бійся. Усе нормально.
Ти трохи з'їжджаєш.
Довірся мені.
Це вже занадто.
Ще пів години.
Так, пів години.
Щоб знайти запитання.
Джош і Камара.
Подружжя.
О боже. Що це?
Це вівці.
Знущаєтеся?
Не поспішай, любий.
Боже.
Я запитаю в нього.
Скажи «міст у Ґравіні».
Міст у Ґравіні.
- Міст у Ґравіні. - Так.
Перепрошую!
Міст у Ґравіні.
Говорите англійською?
Ні.
Міст у Ґравіні.
Так.
Ліворуч.
Туди, так?
Не знаю. Що він сказав?
Він сказав, прямо, а тоді ліворуч.
Скільки часу?
Час.
Десять? Десять хвилин. Ясно.
Добре, їдьмо.
- Камара з Карибів. - Так.
А я — з Бангладеш.
- Такого міксу ви більше не побачите. - О ні. Боже.
У нас така суміш, що всі завжди такі: «Нічого собі».
- І запам'ятовують назавжди. - Боже.
Вони поки непогано справляються.
РІВЕНЬ 1 ШОТЛАНДСЬКЕ НАГІР'Я
Телефон дзвонить.
Алло?
Заради 5000 фунтів скажіть…
Згідно з легендою,
цими землями колись блукала міфічна істота.
Що це за рогата міфічна істота?
ЩО ЦЕ ЗА РОГАТА МІФІЧНА ІСТОТА? А. ЦИКЛОП В. ДИЯВОЛ С. ЄДИНОРІГ
Тут на прапорі
зображені лев і єдиноріг.
- Думаю, «В». - Тоді уперед.
Добре.
- Це що? Зелений? - Тримай.
Так!
ВИГРАШІ 5000 ЗАРАХОВАНО
Наступне запитання — вартість 10 000 фунтів.
Ви знайдете його за 13 кілометрів за тими горами
у містечку Кінлохлівен,
у будинку під назвою Кінкейд.
Будинок Кінкейд. Кінкейд!
Трясця.
Агов?
Ясно, треба шукати.
Ну й будинок.
Мені страшно. Чекай.
Чекай.
Тут усюди королева.
Треба було роззутися.
Агов? О, дивись: «Увімкніть мене».
- Дідько. - Тут щось є.
Так. Чекай.
Це принцеса Єлизавета, що прибуває в Шотландію з дітьми.
Це принц Чарльз?
Заради 10 000 фунтів скажіть, який це рік?
А бодай йому.
ЯКИЙ ЦЕ РІК? - А. 1940 - Б. 1950 - В. 1960
Вона правила з 1953 року.
Так, з 1953, тому це точно не 1960.
- Так. - Згоден?
І 1940 рік теж ні, бо вона ще не мала дітей.
Не була заміжня. Це 1950.
- Так. - Вирішено.
Ти впевнена?
А щоб йому.
Мільйон фунтів кардинально змінив би життя нашої сім'ї.
ДЖОШ
Ми б купили будинок, машину.
Ви обрали відповідь «Б».
Навіть змогли б повністю переїхати в інший район.
Ми виросли в найбільшому
соціальному житловому комплексі в усій Європі.
Расизм, напади з ножами, пістолетами.
Зараз усе, що ми робимо, ми робимо для дітей.
Ми не хочемо, щоб вони жили так само.
Ваша відповідь…
Боже.
Будь ласка.
Правильна.
- Так! - Боже!
Що?
- Так? - Ти їх порвала.
Молодець.
ВИГРАШІ 10 000 ЗАРАХОВАНО
РІВЕНЬ 2
Наступне запитання — вартість 25 000 фунтів.
Ви знайдете його за 48 кілометрів
біля мосту в Ґравіні.
Коли дістанетеся туди, шукайте найвищу точку.
У вас 90 хвилин.
Бачу потрібне перехрестя.
Їдемо. Уперед.
- Уважно. - Дивися на знаки.
Пильнуй знаки.
- Добре. - Міст у Ґравіні.
АЛЬТАМУРА ҐРАВІНА
«Ґравіна».
- Швидше, люба. - Ага.
Ми зможемо.
Обережно.
Ну нічого собі.
Повірити не можу.
Шукай найвищу точку.
На найвищій точці знайдемо запитання.
На цих будинках?
- Біля дзвіниці? - Чи, може, це кран?
Кран?
Боже.
О боже.
Ти це бачиш, любий?
Так, там щось стирчить.
- На кінці крана? - Так.
Такого ви не очікували.
Любий?
Ну нічого собі.
Та ви, трясця, знущаєтеся.
Боже. Добре. Мені треба подихати.
Одна страховка. Що? Хтось із нас має це зробити.
Любий. Усе добре?
Я зараз всруся від страху.
Я боюся висоти. А ти — ні.
- Так? - Боюся.
Не кажи, що ти раптом почала боятися висоти.
- Це ж сміх та й годі. - Добре.
Ти ніколи такого не говорила,
а тепер кажеш, що боїшся висоти? Ти що…
Ти зможеш.
Слухай, я справді боюся висоти.
- Добре. - Так?
Туди? Ні.
- Любий, якщо… - На тій скелі
я ледь у штани не наклав.
Добре.
- Тоді я полізу? - Так.
А я дивитимусь.
Так.
Я завжди мусила здаватися жорсткою зовні,
не показувати емоції.
Уперед.
Думаю, це пов'язано з моїм вихованням.
Бережи голову.
І поворот. Сигнал…
Уперед, Камаро.
Я росла без батька.
Тато пішов, коли мені було десь шість.
Не поспішай.
Удома всяке траплялося,
і я з'їхала досить рано.
І я мусила стати відповідальною,
КАМАРА
щоб вижити
і вибитися в люди.
Я завжди боролася.
Мусила боротися за себе.
Щоб вижити й подбати про себе.
Господи. От лайно.
Мене нудить. Аллаху.
Я втомилася.
Дуже втомилася.
Ти зможеш.
Так, люба, ти зможеш!
Не зупиняйся.
Ти дивовижна.
Уперед, люба.
Не треба було дивитися вниз.
Вітер.
Ти зможеш.
От лайно.
Любий, вітер здійнявся!
Чорт.
От дідько.
Боже. Добре.
Любий, я на місці.
Пакунок у мене, любий.
Так!
Ось так. Моя дівчинка!
Пишаюся тобою. Молодчина.
Ти всім показала.
Ходімо. Треба відповісти на питання.
Гаразд.
- Відкриваймо. - Так.
Сподіваюся, вам сподобалися неймовірні краєвиди італійської природи.
Саме тут, на півдні Італії,
професійна отруйниця зварила смертельне зілля,
яке продавала в баночках з-під парфумів жінкам, що хотіли вбити своїх чоловіків.
Воно не мало кольору,
запаху, смаку,
і вважається, що призвело до 600 смертей.
Не бери приклад із неї.
Заради 25 000 фунтів скажіть,
з чого виготовлено цю отруту?
Миш'як.
Сірка.
- Золото. - Так. Добре.
Золото точно ні…
- Воно має колір. - Так.
Сірка.
Боже. Я така втомлена.
Я не можу думати. Сірка…
Миш'як.
Я чув, що його застосовують як отруту.
- Точно? - Не звалюй на мене.
Миш'як.
Це в мене або одкровення, або…
- Обираєш миш'як? - Так. Уперед.
- Якщо буде червоне, навіть не смішно. - Не хвилюйся.
Ти й так усім показала.
Не хвилюйся через це.
Те, що ти зробила там, —
незабутнє.
З цими запитаннями, коли вже на місці, раптом
- тупішаєш. - Не можеш думати.
Ось так…
Так. Молодець, любий.
Боже! Ми це зробили.
- Скажемо всім. - Боже!
- Ура! Італія. Белліссімо! - Боже.
Було дуже важко.
- Я щаслива. - Чудово.
Сльози щастя. Дивовижно.
Ну все. Вибач.
- Було просто… - Уже все.
Ти була чудова.
Я щаслива. Ми це зробили.
«Ми»?
Як щедро з її боку.
Молодець, любий.
25 000 ЗАРАХОВАНО
НЕАПОЛЬ ІТАЛІЯ
Тут мають бути якісь дорожні знаки.
Он якийсь кіоск, якщо хочеш…
- Вискочиш і запитаєш? - Добре.
Так.
Знаєте англійську?
- Трошки. - Трошки?
Віа дей Трібіані?
Так.
Ні-ні.
Напрямок.
Ми шукаємо вулицю Віа дей Трібіані.
- Віа дей Трібуані. - Трібуналі.
- Дорога? - Так. Це туди?
Так. Їдьте туди. Десь десять хвилин.
Так. Ясно… Добре. Дякую.
- З'ясував? - Так.
Хотів дати мені «Пероні».
- Що хотів дати? - Пиво.
РІВЕНЬ 1
Кіт і Нік.
Ти виламав більше дверей, ніж я.
Цей готовий.
Два колишніх копи.
Є лижні палиці й великий срібний металевий ящик.
Заради 5000 фунтів скажіть,
як називалися могутні роди, що правили Шотландією?
Я цілком упевнений, що це «Б», клани.
- Разом. - Разом.
- Так! - Так.
Наступне запитання — вартість 10 000 фунтів.
Це — замок Сталкер.
Тут століттями тримали яструбів.
Для чого їх використовували?
Шпигування?
Полювання?
Листування?
Точно не шпигування. То були голуби.
Я б обрав полювання.
Не вмикай, якщо не впевнений на 100%.
Увімкнемо разом.
Ваша відповідь —
правильна.
Так!
РІВЕНЬ 2
Наступне запитання — вартість 25 000 фунтів.
Навпростець туди, так?
Ви знайдете його на вулиці Віа дей Трібуналі.
У Каседжято Скіарра, на третьому поверсі.
- Так. - Касабла да…
Дивись. А це не тут?
Так.
ВІА ДЕЙ ТРІБУНАЛІ
Маємо лише 15 хвилин.
Зрозумів.
Коли вийшов на пенсію, я десь пів року
звикав до факту, що я вже не ношу із собою посвідчення.
Я жив цим 30 років.
Це те, ким я був.
Дев'ять хвилин, Ніку.
Було б добре знайти його зараз.
Після 30 років таке відчуття, ніби втратив сім'ю.
КІТ
КАСЕДЖЯТО СКІАРРА
- Каседжято Скіарра. - Знайшов?
Моя перша зміна з Кітом була в 1991 році.
Відтоді ми нерозлийвода.
Треба бігти.
- На третій поверх. - Третій.
Ми однаково мислимо.
Ми добре розв'язували різні справи, чудово працювали разом,
а коли діймала робота
чи був поганий день, він мене підтримував.
- Смикни двері. - Відчинено.
- Добре. - Агов? Є хто?
- Цікавенько. - Так. Що в нас тут?
Хтось ніби шукав щось у щоденнику.
- Ніку, іди сюди. - Добре.
Велика скриня.
Відчинимо?
Гаразд.
Зможеш це зробити?
Секунду.
А вони якісь роздратовані.
Ось так.
А, може, там усередині теж змія?
Пропоную цю змійку,
- цю істоту повернути до скрині. - Назад у скриню?
Думаєш, узяти її за хвіст?
Вона буде дуже звиватися.
Думаєш?
Чекай.
Так… Добре, я піду візьму…
Це було не дуже приємно.
Головне — зважати на голову.
Беремо.
Добре. Отак.
- Є? - Так.
- А ти відчини скриню. - Ясно.
Відчини її.
І поквапся, будь ласка.
- Іди до друзів. - Обережно хвіст.
- Ну от і все. - От і все.
Командна робота.
Я ще ніколи
не тримав у руках змію.
Ти й не втримав і кинув її.
Просто вона заблизько підсунула голову до руки.
- Я подумав… - Ага.
Будь ласка, не хвилюйтеся через змій.
Вони цілком безпечні.
«Цілком».
Картина перед вами — шедевр,
«Жінка з віялом» Модільяні.
У 2010 році її вкрали
під час однієї з найбільших крадіжок
творів мистецтва разом із творами Пікассо і Матісса.
Вартість украдених витворів
за різними оцінками сягала 100 мільйонів фунтів.
Крадія зловили
і засудили в паризькому суді.
Заради 25 000 фунтів скажіть,
скільки років за ґратами отримав цей крадій?
Якого…
Два роки?
Вісім років?
25 років?
Добре.
Я уявлення не маю.
Але отам лежить газета.
Я хотів сказати…
- Роззирнімося. - Тут можуть бути підказки.
От тільки я не знаю італійської.
Так, але про це могли писати великими буквами.
Тут нічого.
Гаразд.
Усі книжки тут лише про мистецтво.
- Є щось? - Ні.
Про що думаєш зараз?
Це французький суд.
А французькі суди славляться суворими вироками.
Мушу визнати… Через це
я більше схиляюся до 25 років, ніж до восьми.
Два — це надто поблажливо. І навіть…
Навіть вісім років, це ж крадіжка на 100 мільйонів.
Посидиш вісім років і все?
Радше загримиш на 25.
- Що тобі каже інтуїція? - Каже, що 25.
Мені те саме.
Більше нічого нема.
Більше в мене немає жодних аргументів.
Ти думаєш, що 25, і я думаю, що 25.
Задоволений?
- Ні, не задоволений. - Ні, але…
Але ти радий, що ми обираємо «В».
Бо інакше ми просто ходитимемо по колу.
Думаю, так.
Готовий? Три, два, один, уперед.
- Готовий? - Ага.
Ви обрали відповідь «В».
- Думаю, це «Б». - Певно, так.
Ваша відповідь…
Неправильна.
Просто скажи.
Досить нас мучити, будь ласка.
Неправильна.
Це просто злочин.
Бувайте.
КІТ І НІК
ҐРАВІНА ІТАЛІЯ
Алло?
Наступне запитання — вартість 50 000 фунтів.
Ви знайдете його за 32 кілометри.
- За 32 кілометри. - Тридцять два?
- У містечку Матера. - У містечку Матера.
У ресторані «Таранто».
У вас 90 хвилин, щоб туди дістатися.
Дев'яносто хвилин.
- Ресторан «Таранто». - Гаразд.
- Добре, уперед. - Ясно. Що робитимемо?
- Це за 32 кілометри. - Думаю…
Треба їхати автівкою.
Отже, назад тим шляхом. Так? Пам'ятаєш?
- Ага. - Матера.
Боже. Пасок безпеки. Рушаємо?
Тільки не кажи, що не заводиться.
Заводиться. Здається.
Що таке?
Повертаю.
- Таки не заводиться. - Ясно.
Аж не віриться.
Маєш таку крутяцьку машину, а тоді…
Знаєш що?
Це той чувак, з яким ми говоримо по телефону. 100%.
Він поламав машину.
Перепрошую. Англійська. Ні?
- Ясно. - Тут так просто таксі на зловиш.
Не хочеш запитати їх?
- Кого? - У тій машині.
- Трошки. - Прекрасно.
Нам треба в Матеру.
- Підвезете? - Сідайте.
- Чудово. - Дякую.
Мене звати Джіно.
- Вітаю, Джіно. - Джіно?
Ви — суперзірка. Дуже вам дякую.
- У нас 65 хвилин. - Година з хвостиком.
Треба дістатися туди за годину.
Можете швидше? Найкоротшою дорогою.
На діалекті Матери…
- Так. - …«уперед» звучить як…
Зрозуміло.
Уперед!
Джіно, а ви знаєте ресторан…
- Так. - «Таранто».
«Таранто».
Так. Чудовий ресторан.
Підвезете нас до нього?
Ви просто янгол.
Так, ходімо.
Не зупиняємось. Він сказав прямо.
Прямо і під гору, так він сказав. Ідемо.
- П'ятнадцять хвилин. - Чорт. 15 хвилин. Швидше.
Уже 19:00.
- Так. Куди далі? - Не зупиняйся.
- Обережно, сходи. - Ага.
Там нічого не світиться. Ресторан не там.
Дивись. О, так.
- Ходімо. - Добре. Швидше.
«ТАРАНТО»
Натисни.
Може, є ключ?
Якісь ключі?
Я думаю.
Що робити?
- Чорт. - Ні, тут нічого нема.
Це ключі? Ні, це скло.
Може, розбити скло?
Виламати двері?
Ні, я спробую ногою.
Гаразд, уперед. Бий.
Раз, два, три. От лайно.
- Так, ходімо. - Ага.
О боже.
Страшнувато тут. Демонічно.
- Ну ж бо. - А тут що?
- Це мене лякає. - Може, нагору?
- Боже! - Тут.
Чекай. Що?
Подивись.
- Він справжній чи ні? - Не знаю. Постукай.
Несправжній. Бачиш?
Ми знайшли валізу. Ми це зробили.
Так. Добре.
Не…
Сусіднє місто Таранто
дало назву тому прекрасному павуку.
Тарантул.
Тисячі років люди живуть у страху й гармонії з тарантулами.
Його страшний укус дав початок шаленому танцю —
тарантеллі,
який асоціюється зі звиваннями в агонії після укусу тарантула.
Заради 50 000 фунтів скажіть,
скільки приблизно важить той тарантул?
Господи боже.
Двадцять три грами?
П'ятдесят три грами?
Вісімдесят три грами?
І як же нам про це дізнатися?
- Ну типу… - Скільки він важить?
Думаю, треба його витягнути.
- І знайти… - Я його не чіпатиму.
- Не чіпатиму його. - Якісь…
- Я того павука не торкатимусь. - Ваги чи терези,
- а тоді… - Це справжній павук?
Не знаю.
- Чекай. О ні! - Ні, послухай…
- Дідько. - Це справжній павук. Хай йому грець!
Це ж…
Господи!
Серйозно, я його не торкатимусь.
Можемо знайти терези.
- Ні. - Покласти його туди.
- Тут терезів немає. - І все.
Покладемо тарантула на терези.
Любий.
От лайно.
- Може, тут є підказки? - Це кухня.
Тут є терези.
Так.
Добре, тоді ми…
Може…
Подумаймо, як його зважити,
перш ніж витягати. Не хочу з ним возитися.
Це 50.
- Це 50. - Добре.
Середня позиція.
Поклади 50. Якщо шалька з павуком підніметься…
- Якщо підніметься… - То він залегкий.
Якщо шалька з ним підніметься, а там 50,
значить, павук важить 23.
А якщо опуститься, а інша шалька підніметься,
то він важить 80.
А якщо майже нічого не зміниться, то він важить 53.
Ти зрозумів?
- Так. - Так?
Тому кладемо 50, бо це щось посередині.
У мене волосся дибки.
- Аж мурашки по тілу. - Не знаю, як це зробити.
Я можу зважити.
Девід Аттенборо може гратися з ним досхочу, але…
Але слухай, це геть не моє.
Я не можу. Коли він сидів у кутку, то ще нічого.
Тільки глянь на нього.
Може, просто зробимо це? Бо мені до смерті лячно.
Ти зможеш, любий. Ти зможеш.
Не зачепи терези. Отак, любий. Ось так.
Дуже добре, любий. Ось так.
Добре.
То що ти бачила на терезах?
- Що ти бачила? - Я нічого не бачила.
- Дай сюди. Стань отут. - Візьми ящик.
Чорт.
Ось так.
Повільно стань, де стояв.
Добре. Поволі.
- Дивися на терези. - Ага.
Ось так, любий. Чекай. Дивися, не надто…
- Добре. Без різких рухів. Чекай! - Бачиш? Так. Нумо.
Чекай. Ні, не треба.
Він важить…
Чекай. Досі рухається. Не підсувай ящик, бо…
Чекай.
Важить 53.
- Ага. Кладемо назад? - Так.
Добре. Ходімо, павучку.
Ну ж бо. Ось так.
Ось так.
Хороший хлопчик. Візьми кришку.
Боже.
Мене аж трусить. То ми кажемо, що 53?
- Так. Добре. - Аж ноги підгинаються.
- П'ятдесят три? - Так.
Для питання на 50 000 фунтів
ви обрали відповідь «Б».
Ваша відповідь…
Ну ж бо.
Будь ласка.
Правильна.
- Так! - Ура.
Ми це зробили.
Агов, павучку.
Ти це зробив, малий.
- Ти молодець. - Ні. Це ти молодець, Камаро.
ІМ'Я: КАМАРА І ДЖОШ
Оце так.
50 000 ЗАРАХОВАНО
ВЕНЕЦІЯ ІТАЛІЯ
Мамо? Це Джеймс.
Привіт, як ви там?
Де ви?
Ми у Венеції.
КРОЙДОН АНГЛІЯ
У Венеції? Нічого собі.
І ми виграли 25 000 фунтів.
Ви виграли 25 000 фунтів?
Нікому не кажи, ще пограбують.
Так. І для цього ми, по суті, міряли змію.
Привітайся ще з Джо. Бо маємо їхати.
- Мамо? - Синку. Ти як?
Усе добре. Так. Маємо 25 штук.
Молодці. Ти там наглядаєш за ним?
Так, він добре поводиться. Порізав коліно
і порвав сорочку.
Але все добре. Старший брат його пильнує.
Що там Джеймс казав про змію?
Я почула тільки «змія».
Поганий зв'язок. Ліпше нам їхати.
Якісь завади.
Побачимося, коли станемо на 50 000 багатшими.
Удачі. Бувай, синку. Люблю вас.
- Бережіть себе. Бувайте. - Бувай, мамо.
Ну от.
Наступне запитання — вартість 50 000 фунтів.
Наступне питання. 50 штук.
Ви знайдете його біля площі Святого Марка.
Біля площі Святого Марка.
На жовтому буї
у лагуні.
У лагуні.
Боже.
До запитання мусите дістатися до 19:00,
інакше ваша подорож скінчиться.
- А це не той жовтий буй? - Можливо.
Дивися, ще один перед тобою.
Мені треба телескоп.
Ні, там точно щось є.
На ньому щось є, кажу тобі.
- Вітаю. - Вітаю.
Ви могли б довезти нас до того жовтого буя?
Маємо дістатися туди, забрати дещо і повернутися.
- Будь ласка. - Будь ласка.
- Не можу, пане. - Чому?
- Там перегони. - Усе перекрито.
- Вони змагаються? - Так.
А можна якось обплисти їх навколо?
- Зараз ні. Усе перекрито. - Ні.
Уся зона закрита.
- Зона закрита. - І що робити?
Треба знайти якогось гондольєра-пройду. Когось, хто…
Он моторний човен.
- Спитаємо його? - Так.
- Ми з братом… - Так.
…маємо дістатися до того жовтого буя.
- На вашому човні. - Можна?
Ні.
Закрито. Регата.
- Будь ласка. - Будь ласка.
Нам дуже треба туди.
- Це шанс на мільйон. - Добре.
Може, о 18:30.
- Пів години. - То…
18:30.
- 18:30? - Так.
- Зможете? - Так.
- Який ви добрий. - Відчалюємо о 18:30.
- Маємо час до 19:00. - Ясно.
- Добре. - Добре.
Побачимось тут.
- До 18:30. Дякую. - Так.
Це якийсь кошмар. Ми просто гаємо час.
Ми не винні, що не можемо туди дістатися.
Ми були тут вже о 17:00.
Сподіваюся, що ми зможемо відчалити, коли він сказав.
18:30 — і ми в його човні.
- Це мусить бути він. - Це він.
- Треба спробувати знову. Треба плисти. - Так.
Чуваче, ми вже можемо плисти?
- Даніелю. Ми готові? - Ні, там регата.
- Даніелю. - Там регата. Туди не можна.
Чекайте. Щойно скінчиться, ми вирушимо, щойно…
Чекайте тут.
У нас мало часу.
- Так. - Зберігаймо спокій.
- Подивіться. - Зберігаймо спокій.
Часу дійсно нема.
Саме сьогодні ця клята регата.
Дивись, який він спокійний, з прапорцем.
Воно-то так, але це ж не він втратить 50 штук.
Ці гроші можуть змінити наші життя.
Котра година?
У нас десять хвилин.
- Вони закінчили. - Добре.
- Сідайте. - Дякую.
Треба поквапитися.
Трохи ближче, будь ласка, Даніелю.
Дивись. Там ланцюг.
Так, я бачу.
- Ближче, якщо можна… - Так близько, як можеш, друже.
Якнайближче.
Не можу вхопитися.
- Так. Добре. - Добре.
Готовий?
- Вона вся зв'язана. - Ага.
Думаю, спочатку треба…
Розв'язати.
Як у нас із часом, Джеймсе?
Що встигнемо, те встигнемо.
Розв'язуй, скільки можеш.
Треба ще трохи послабити.
- Здається, є. Так? - Пробуй.
Пішло.
Клади сюди.
Будемо відповідати тут чи на березі?
- А ти як думаєш? - Нема часу плисти назад.
- Давай тут. Чекай. - Добре.
Так.
- Молодець. - Боже.
Отак.
Ви — посеред Венеційської лагуни.
Звідти видно початок Великого каналу.
Це одна з найзавантаженіших лагун світу,
яку перетинають усі можливі види човнів.
Щоби запобігти аваріям і шкоді підмуркам Венеції,
тут існують обмеження швидкості.
Заради ж бога.
Заради 50 000 фунтів скажіть,
у лагуні, де ви зараз перебуваєте,
встановлено який ліміт швидкості?
Два кілометри на годину.
Сім кілометрів на годину.
Сорок три кілометри на годину.
Я б сказав, сім кілометрів на годину.
Я теж так думаю.
Я бачив, тут плавають швидше за 2 км/год.
Так, але люди часто порушують правила. Не забувай.
- Але 43 км/год — це швидко. - Відкидаємо.
- Точно ні. - Згоден?
- Згоден. - Так.
Два кілометри на годину.
- Якщо я бігаю зі швидкістю 5 км/год… - Так?
Човни можуть плавати швидше.
Хоч іноді й рухаються поволі за течією.
На біговій доріжці я біжу десь 8 км/год.
Думаю, це сім кілометрів на годину. Я не…
- Точно швидше за два. - Дивись.
З якою швидкістю пливе отой човен?
- Схоже, швидше, ніж два. Так. - Більше, ніж два.
Вони не гасають, але швидше за 2 км/год.
Так. 43 — надто швидко.
Точно не 43.
- Мусить бути сім. - Вибираємо, пофіг.
- Я так втомився. - Добре, зробімо це.
Уперед.
Готовий?
- Так! Так. - Ура!
- П'ятдесят штук наші! - Наші!
Борги за універ сплачено!
Так!
РІВЕНЬ 3
ДОЩОВІ ЛІСИ АМАЗОНІЇ БРАЗИЛІЯ
Як співає Ексл Роуз: «Вітаємо в джунглях».
Ми тут під глибоким прикриттям.
Переклад субтитрів: Юрій Бик
Творчий керівник: Віталій Данмер