VENEȚIA ITALIA
Acest șarpe ar putea ucide un om în câteva secunde.
Pentru 25.000 de lire,
care este lungimea acestui șarpe?
O sută optzeci și cinci de centimetri?
Două sute douăzeci de centimetri?
Două sute șaizeci și cinci de centimetri?
E mult peste 185.
Cred că e mult peste 220. E mai degrabă 265 cm?
- Ești sigur? - Da.
- În regulă. - Bun. Ascultă, am încercat.
- Nu e ușor. - Așa e.
De câte ori să măsurăm un șarpe?
- De acord? - C, 265.
Pentru 25.000 de lire,
ați selectat răspunsul C.
Răspunsul vostru este...
Amice, zi odată!
Ticălosule!
Corect.
- Da! Foarte tare! - Da, foarte tare, băiete!
- Foarte bine! - Vai, amice!
CALEA SPRE UN MILION: O AVENTURĂ JAMES BOND
Nu, ia... Pune mâinile pe volan!
PUGLIA ITALIA
- Așa e bine. - Nu face asta!
Pune mâinile pe volan!
Fii fără grijă. Mă descurc.
Ești cam aproape de margine.
Ai încredere în mine!
E prea mult.
Jumătate de oră, iubi.
Da. Jumătate de oră.
Ca să găsim întrebarea. Da.
Josh și Kamara.
Cuplul căsătorit.
Vai de mine! Ce-i asta?
O turmă de oi.
Ce naiba?
Încet, iubi!
Vai, Doamne!
Mă duc să-l întreb.
Spune: „Il Ponte di Gravina.”
Il Ponte di Gravina.
- Il Ponte di Gravina. - Bine.
Mă scuzați!
Il Ponte di Gravina.
Vorbiți engleză?
Nu.
Il Ponte di Gravina.
Da.
Stânga.
În direcția asta?
Nu știu. Ce-a zis?
A zis să mergem drept înainte. Apoi, la stânga.
Și cât timp?
Timp.
Zece? Zece minute. Bine.
În regulă, vino, să mergem!
- Kamara e din Caraibe. - Da.
Da, iar eu sunt din Bangladesh.
- Nu mai există o astfel de combinație. - Nu. Vai, Doamne!
E ca un fel de cocktail special care uimește pe toată lumea.
- Și nu îl uită niciodată. - Vai, Doamne!
S-au descurcat bine până acum.
PRIMUL NIVEL ȚINUTUL MUNTOS, SCOȚIA
Sună telefonul.
Alo?
Pentru 5.000 de lire,
legenda spune
că o creatură mitică cutreiera pe aceste meleaguri.
Care este această creatură cornută mitică?
CARE ESTE ACEASTĂ CREATURĂ CORNUTĂ MITICĂ? A. CICLOPUL B. DIAVOLUL C. UNICORNUL
Pe unul dintre steaguri
sunt leul și unicornul.
- Da, cred că e C. - Atunci, hai!
Bine.
- Ce culoare e? Verde? - Ține-o sus.
Da!
CÂȘTIGURI 5.000 DE LIRE ÎNCASATE
Următoarea întrebare valorează 10.000 de lire.
O veți găsi la o distanță de 13 kilometri peste acești munți,
în orașul Kinlochleven,
într-o casă cu numele Kincaid.
Casa Kincaid. Kincaid!
La naiba!
E cineva?
Bun, căutăm ceva.
Ce casă!
Mă tem. Așteaptă!
Stai, așteaptă!
Regina e omniprezentă.
Mă simt prost că umblu încălțat.
E cineva? Iată! „Pornește-mă!”
- La naiba! - E ceva aici.
Da! Stai!
Aceasta este prințesa Elisabeta, la sosirea în Scoția, cu copiii.
Acolo e prințul Charles?
Pentru 10.000 de lire, în ce an s-a petrecut asta?
Fir-ar!
ÎN CE AN S-A PETRECUT ASTA? A. 1940 - B. 1950 - C. 1960
A devenit regină în 1953.
Da, a devenit regină în 1953, deci nu are cum să fie 1960.
- Da. - Da?
Și nu poate fi 1940, pentru că atunci nu avea copii.
Nu era căsătorită. A fost în 1950.
- Da. - Khalas. Gata.
Bine. Ești sigură?
La naiba!
Un milion de lire ne-ar schimba viața nouă și copiilor noștri.
Am putea cumpăra o casă, o mașină.
Ați ales răspunsul B.
Ne-am putea muta în altă zonă.
Am crescut în cel mai mare
imobil de locuințe sociale din întreaga Europă.
Rasism, înjunghieri, împușcături.
Să fim sinceri, tot ce facem, facem pentru copiii noștri.
Nu vrem să treacă prin ce am trecut noi.
Răspunsul vostru este...
Vai de mine!
Te rog!
Corect.
- Da! - Da! Vai, Doamne!
Ce e?
- Da? - Ai fost cea mai tare!
Bravo!
CÂȘTIGURI 10.000 DE LIRE ÎNCASATE
NIVELUL AL DOILEA
Următoarea întrebare valorează 25.000 de lire.
O găsiți la o distanță de 50 km,
lângă Il Ponte di Gravina.
Când ajungeți acolo, căutați cel mai înalt punct.
Aveți la dispoziție 90 de minute.
Uite intersecția.
Hai! Să mergem!
- Atenție! - Uită-te după indicatoare.
Fii atentă la ele.
- Bine. - Il Ponte di Gravina.
„Gravina.”
- Haide, iubi! - Da.
Putem s-o facem.
Atenție!
Vai de capul meu!
Ce naiba?
Caută cel mai înalt punct.
Găsim întrebarea în cel mai înalt punct.
Pe clădirile de-acolo?
- Lângă clopotul bisericii? - Sau o fi macaraua?
Macaraua?
Doamne ferește!
Doamne!
Vezi asta, iubi?
Da, se vede ceva acolo sus.
- La capăt? - Da.
Nu v-ați așteptat la asta.
Iubi?
Doamne!
Cred că îți bați joc de mine.
Doamne! Bine. Am nevoie de un minut să-mi trag sufletul.
Un singur ham. Poftim? Unul dintre noi trebuie să meargă să o ia.
Iubi! Ești bine?
Mor de frică!
Mi-e frică de înălțimi. Ție nu ți-e frică.
- Da? - Mi-e frică de înălțimi.
Auzi, n-ai venit până aici ca să-mi spui că ți-e frică de înălțimi.
- Pe bune! Asta pune capac la tot. - Bine.
Până acum nu ai spus niciodată așa ceva,
și-acum mă anunți că ți-e frică de înălțimi? Pe bune! Ești cumva...
O să reușești.
Ascultă, la modul sincer, mi-e foarte frică de înălțimi.
- Bine. - Da?
Asta? Nu.
- Iubi, dacă ți-e... - Pe acea stâncă,
muream de frică.
Bine.
- Atunci, urc eu? - Da.
Iar eu o să mă uit la tine.
Da.
Mereu am fost nevoită să par puternică din exterior
și să nu-mi exprim emoțiile.
Du-te!
Și cred că are legătură cu educația mea.
Atenție la cap!
Și întoarce-te. Semnalizează...
Haide, Kamara!
Am crescut într-o familie monoparentală.
Tata a plecat când aveam în jur de șase ani.
Ușurel.
S-au petrecut multe în familia mea
și am plecat când eram foarte tânără.
Atunci a trebuit să devin responsabilă
pentru a supraviețui
și pentru a realiza ceva în viață.
Mereu am fost o luptătoare.
Trebuie să lupt pentru mine.
Să lupt pentru supraviețuirea mea și să mă asigur că sunt bine.
Doamne! La naiba!
Mi se face rău. Allah!
Sunt obosită.
Sunt foarte obosită.
O să reușești!
Așa, iubi, o să reușești!
Nu te opri!
Ești uimitoare!
Nu te opri, iubi!
N-ar fi trebuit să mă uit în jos.
Vântul.
O să reușești!
La naiba!
Iubi, bate vântul!
La naiba!
Vai, Doamne! Bine.
Iubi, am ajuns!
Am legat pachetul de mine, iubi!
Da!
Asta-i iubita mea!
Sunt atât de mândru de tine! Bravo!
Ai fost cea mai tare!
Vino! Trebuie să vedem întrebările.
În regulă.
- Începem. - Da, haide!
Sper că ați apreciat minunatele peisaje ale zonei rurale italiene.
Aici, în sudul Italiei,
o femeie specializată în otrăvuri a preparat o poțiune mortală
și o vindea, în sticluțe de parfum, femeilor care voiau să își ucidă soții.
Era incoloră,
inodoră, fără gust,
și se crede că a cauzat 600 de decese.
Să nu-ți vină vreo idee!
Pentru 25.000 de lire,
din ce era făcută otrava?
Arsenic.
Sulf.
- Aur. - Bun. OK.
E clar că aurul nu e...
- E colorat. - Da.
Sulf.
Vai, Doamne! Sunt atât de obosită!
Nu pot gândi. Sulf...
Arsenic.
Cred că am auzit că era folosit ca otravă.
- Ești sigur? - Nu, nu mi-o pune mie în cârcă.
Arsenic.
Ori am avut o revelație, ori...
- Vrei să alegi arsenic? - Da. Hai să alegem asta.
- Dacă e roșu, nu mai e de glumă. - Haide! Nu-ți face griji.
Ai fost cea mai tare. Stăpâna lumii.
Nu-ți face griji în privința asta.
Ce-ai făcut tu acolo sus a fost...
invincibil.
Da, la întrebări ca asta, când există presiune,
- ... te poți bloca. - Nu mai poți gândi.
Asta e...
Da! Bravo, iubi!
Vai, Doamne! Am reușit!
- Spune-le tuturor. - Vai, Doamne!
- Ura! Italia! Bellissimo! - Doamne!
A fost foarte greu.
- Sunt fericită. - Senzațional!
Lacrimi de bucurie. Senzațional!
Bine. Scuze!
- A fost atât de... Da. - E gata.
Ai fost senzațională.
Sunt fericită. Am reușit.
„Noi”?
Câtă generozitate!
Bravo, iubi!
25.000 DE LIRE ÎNCASATE
NAPOLI ITALIA
S-ar putea să fie niște indicatoare prin zonă.
Acolo e un chioșc, dacă vrei...
- Vrei să mergi să întrebi? - Aș putea.
Da.
Engleză?
- Un pic. - Un pic?
Via dei Tribiani?
Da.
Nu.
Indicații.
Căutăm Via dei Tribiani.
- Via dei Tribuani. - Via dei Tribunali.
- Șosea? - Da. Încolo?
Da. Mergi așa. Cam zece minute.
Da. Știi... Bine. Mulțumesc.
- Da? - Da.
A încercat să-mi dea o Peroni.
- Ce-a încercat să-ți dea? - O bere.
PRIMUL NIVEL
Keith și Nick.
Tu ai spart mai multe uși decât mine.
Pe asta am rezolvat-o.
Doi foști polițai.
Avem bețe de schi și o valiză mare din metal.
Pentru 5.000 de lire,
cum se numeau puternicele grupuri de familii care conduceau Scoția?
Sunt destul de sigur că e B, clanurile.
- Împreună. - Împreună.
- Da! - Da.
Următoarea întrebare valorează 10.000 de lire.
Acesta este Castelul Stalker.
Timp de secole, un loc în care erau ținuți șoimi.
Pentru ce erau folosiți șoimii?
Spionaj?
Vânătoare?
Trimiterea mesajelor?
Nu pentru spionaj. Pentru asta erau porumbeii.
Eu cred că pentru vânătoare.
Nu apăsa butonul de redare decât dacă ești sută la sută sigur.
Îl apăsăm împreună, amice.
Răspunsul vostru este...
Corect.
Da!
NIVELUL AL DOILEA
Următoarea întrebare valorează 25.000 de lire.
Drept în acea direcție, nu-i așa?
O veți găsi pe Via dei Tribunali.
În Caseggiato Sciarra, la etajul al treilea.
- Corect. - Casabla da...
În regulă. Aici e?
Da.
Avem doar 15 minute la dispoziție.
Bine.
Când m-am pensionat, mi-a luat cam șase luni
să mă obișnuiesc cu faptul că nu mai aveam legitimația.
Am fost cine am fost timp de 30 de ani.
Aveam o identitate.
Mai avem nouă minute, Nick.
Dacă vrei s-o găsești, acum ar fi momentul potrivit.
Treizeci de ani de familie. E ca un fel de doliu.
- Caseggiato Sciarra. - Ai găsit-o?
Am lucrat prima dată cu Keith în 1991.
De-atunci, am rămas prieteni buni.
Trebuie să fugim.
- La al treilea etaj. - Al treilea.
Gândim la fel.
Eram competenți, ne înțelegeam bine,
iar, când munca devenea dificilă
sau aveam o zi proastă, el era alături de mine.
- Încearcă ușa. - E deschisă.
- Bine. - E cineva aici?
- E interesant. - Bun. Ce avem noi aici?
Se pare că cineva a examinat un jurnal sau ceva de genul ăsta.
- Nick, aici. Vino! - Bine.
Cufăr mare.
Îl deschidem?
În regulă.
Vrei să o faci tu?
Imediat.
Par puțin arțăgoși.
Uite-așa!
E cumva vreun șarpe înăuntru?
Acum, eu sugerez ca această chestiuță,
- ... creatură să se întoarcă în cutie. - Să se strecoare în cutie?
Crezi că îl pot prinde de coadă?
Cred că s-ar zbate.
Așa crezi?
Stai puțin.
Bun... În regulă, mă duc după...
Da, a fost cam riscant.
Ar trebui apucat de cap.
Atunci, ia-l.
Bine. Așa.
- L-ai prins? - L-am prins.
- Adu cutia. - Aduc cutia.
Adu cutia.
Mai repede, te rog!
- Te pun cu prietenii tăi. - Nu uita de coadă.
- E bine? Așa. - Așa.
Muncă de echipă.
Niciodată în viața mea
nu am apucat așa un șarpe.
Nu l-ai apucat, l-ai scăpat.
L-am apucat, apoi și-a ridicat capul lângă mâna mea.
- Și am crezut... - Da.
Vă rog să nu vă speriați de șerpi.
Sunt cât se poate de inofensivi.
„Cât se poate.”
Pictura din fața voastră este o capodoperă,
Femeie cu evantai a lui Modigliani.
În 2010, a fost furată
într-unul din cele mai mari jafuri din lume,
împreună cu tablouri de Picasso și de Matisse.
Valoarea operelor de artă furate
a fost estimată la peste 100 de milioane de lire.
Hoțul a fost prins
și condamnat de un tribunal parizian.
Pentru 25.000 de lire,
la câți ani de închisoare a fost condamnat hoțul?
Ce naiba...
Doi ani?
Opt ani?
Douăzeci și cinci de ani?
Bun.
Nu am nici cea mai vagă idee.
Totuși, uite un ziar acolo.
Voiam să zic că...
- Hai să căutăm pe-aici! - Am putea găsi indicii.
Din păcate, nu știu italiană.
Nu, dar poate scrie ceva cu litere mari.
Nu e nimic în acesta.
Bine.
Literalmente, toate cărțile de aici sunt despre artă.
- Tu ai găsit ceva? - Nu.
La ce te gândești acum?
E un tribunal francez.
Se știe că instanțele franțuzești sunt foarte severe cu oamenii, nu-i așa?
Știi, recunosc că eu... Din cauza asta,
înclin mai degrabă spre 25 de ani, decât spre opt.
Doi ani e prea puțin. Chiar și pentru...
Chiar și opt ani, e totuși un jaf de 100 de milioane de lire.
Crezi că scapi cu opt ani?
Mai degrabă mergi la zdup 25 de ani.
- Ce-ți spune intuiția? - Intuiția îmi spune 25 de ani.
Asta îmi spune și mie intuiția.
Nimic altceva.
Nu mai e altceva pe care să mă bazez.
Iar intuiția îți spune 25. În acest moment, intuiția îmi spune 25.
Ești mulțumit?
- Nu. Nu sunt mulțumit. - Deci, nu, dar...
Nu, dar ești mulțumit că alegem C.
Pentru că altfel ne învârtim în cerc, nu-i așa?
Da, așa cred. Așa cred.
- Gata? Trei, doi, unu, start. - Trei, doi, unu, start.
- Gata? - Da.
Ați ales răspunsul C.
- Cred că e B. - Probabil.
Răspunsul vostru este...
Incorect.
Spune-ne odată!
Curmă-ne suferința! Te rog!
Incorect.
Jalnic.
Pa!
KEITH ȘI NICK
GRAVINA ITALIA
Alo?
Următoarea întrebare valorează 50.000 de lire.
O veți găsi la 32 de kilometri de aici.
- E la 32 de kilometri. - Treizeci și doi?
- În orașul Matera. - În orașul Matera.
La un restaurant cu numele Taranto.
Aveți 90 de minute să ajungeți la întrebare.
Nouăzeci de minute.
- Restaurantul Taranto. - În regulă.
- Bine, să mergem. - Bine. Ce vrei să facem?
- Sunt 32 de kilometri. - Cred că...
Ar trebui să luăm mașina.
Bun, înapoi, în acea direcție. Da? Mai știi?
- Da. - Matera.
Vai de mine! Centura. Mi-am pus-o.
Vai! Nu-mi spune. Nu funcționează mașina?
Ba da. Așa cred.
Ce se petrece?
Răsucesc.
- Da, mașina nu funcționează. - Bine.
Pe bune!
De parcă primești o mașină foarte bună și dintr-odată...
Știi ceva,
cu siguranță ne-a făcut-o tipul cu care vorbim la telefon.
El ne-a aranjat mașina.
Scuze! Engleză? Nu știți engleză?
- Bine. - Aici nu e stația de taxi din Londra.
Vrei să-l întrebi pe el?
- Pe cine? - Pe tipul din mașină.
- Un pic. - Fantastic!
Trebuie să ajungem la Matera.
- Ne puteți duce la Matera? - Urcați!
- Bine. Senzațional! - Mulțumim.
Numele meu este Gino.
- Bună, Gino! - Te cheamă Gino?
Ești un superstar. Mulțumim din suflet.
- Avem 65 de minute la dispoziție. - Un pic peste o oră.
Un pic peste o oră. Trebuie să ajungem acolo.
Poți merge repede? Pe cea mai rapidă rută.
În dialectul din Matera...
- Da. - ... „urcați” se zice...
Bine.
Să mergem!
Gino, știi cumva unde este restaurantul...
- Da. - Taranto.
Taranto.
Da. E un restaurant foarte bun.
Ne poți duce acolo?
Ești un înger.
Bine, să mergem.
Mergi înainte. El a zis drept înainte.
El a spus drept înainte, așa că mergem înainte.
- Cincisprezece minute. - Fir-ar! Au rămas 15 minute. Haide!
E ora 19.00.
- Bine. Încotro? - Nu! Vino!
- Ușor! Scări. - Da.
Așa. Acolo nu e nicio lumină. Nu e niciun restaurant.
Privește. Da!
- Să mergem! - Bine. Repede!
Apasă.
Vezi vreo cheie?
E vreo cheie?
Încerc să gândesc.
Ce să facem?
- La naiba! - Nu, nu e nimic acolo.
Sunt chei? Nu, e sticlă.
Să spargem geamul?
Să spargem ușa?
Nu, încerc să o lovesc.
Da, haide! Lovește-o!
Unu, doi, trei. La naiba!
- Da, să mergem. - Bine.
Vai de mine!
Arată ciudat. Demonic.
- Vino! - Ce se petrece aici?
- Încep să mă sperii. - Mergem sus?
- Vai de mine! - Aici. Hei!
Așteaptă! Ce e?
Uite!
- Nu e adevărat. E adevărat? - Nu știu. Ciocănește!
Nu e adevărat. Vezi? Bun.
Am găsit o valiză. Am reușit.
Bine. În regulă.
Nu...
Orașul învecinat, Taranto,
a inspirat numele acestui minunat păianjen.
Tarantula.
Timp de mii de ani, oamenii au trăit în frică și armonie cu tarantula.
Temuta ei mușcătură a dat naștere unui dans sălbatic,
tarantella,
asociat cu agonia zbuciumată care urmează mușcăturii unei tarantule.
Pentru 50.000 de lire,
cât cântărește, aproximativ, această tarantulă?
Doamne ferește!
Douăzeci și trei de grame?
Cincizeci și trei de grame?
Optzeci și trei de grame?
Cum naiba să o mai rezolvi pe asta?
- Zic să... - Cât cântărește?
Mă gândesc cum scot păianjenul de acolo.
- Și să căutăm... - Eu nu pun mâna pe el.
- Nu pun mâna pe el. - Un set de...
- Eu nu pun mâna pe păianjen. - Greutăți, cântar sau ceva,
- ... și apoi... - E păianjen adevărat?
Nu știu.
- Stai puțin! Nu! - Nu, ascultă...
- La naiba! - E un păianjen adevărat. Fir-ar!
E...
Doamne!
Nu, pe bune. Eu nu pun mâna pe el.
Căutăm un cântar.
- Nu. - Să-l punem acolo.
- Nu e niciun cântar aici. - Și rezolvăm.
Punem tarantula sau ce-o fi pe cântar.
Iubi!
La naiba!
- Putem căuta indicii? - Aici e o bucătărie.
Aici găsim cântar.
Da.
Bine, atunci noi...
Am putea...
Hai să ne gândim cum să îl cântărim
înainte să îl scoatem, nu vreau să mă fâțâi cu el.
Asta are 50 de grame.
- Asta are 50. - Bine.
Cincizeci e calea de mijloc.
Deci pun o greutate de 50. Dacă păianjenul urcă prea sus...
- Păianjenul urcă prea sus... - Înseamnă că e prea ușor.
Deci, dacă păianjenul urcă prea sus și asta e de 50,
înseamnă că păianjenul cântărește 23.
Iar, dacă păianjenul coboară și asta se ridică,
înseamnă că are 80.
Dar, dacă părțile sunt egale, înseamnă că are 53.
Înțelegi?
- Da. - Da?
Atunci punem o greutate de 50 pentru că asta e referința.
Mi s-a zburlit părul în cap.
- Am pielea de găină. - Nu știu cum să procedăm.
Eu mânuiesc cântarul.
David Attenborough se poate juca cu așa ceva toată ziua, dar...
Ascultă, nu-mi place asta.
Nu, nu pot. Era bine când stătea nemișcat.
Privește!
Putem să o facem? Mă sperii și mă răzgândesc.
Poți s-o faci, iubi. Te descurci.
Nu atinge cântarul. Așa, iubi. Așa!
Bravo, iubi. Așa!
Bine.
Bine. Deci, ce-a arătat cântarul?
- Ce-a arătat cântarul? - Nu am văzut.
- Dă-mi asta. Tu iei partea cealaltă. - Adu cutia.
Fir-ar!
Așa!
Ușor, du-te înapoi unde erai.
Da, așa. Așa.
- Uită-te la cântar. - Da.
Bine. Așa, iubi. Stai! Ascultă, nu prea...
- Nu... Fără mișcări bruște. Stai! - Vezi? Bine. Hai!
Stai! Nu, nu!
Cântărește...
Stai. Încă se mișcă. Nu pune cutia lângă el, pentru că...
Așteaptă! Bine, așteaptă.
Are 53 de grame.
- Are 53 de grame. Îl pui înapoi? - Da.
Bun. Haide, Păienjenel!
Haide, așa.
Așa!
Da, băiat bun. Adu capacul.
Vai, Doamne!
Tremur. Bine, alegem 53, bine?
- Da. Bine. - Picioarele mele... Tremur.
- Cincizeci și trei? - Da.
Pentru 50.000 de lire,
ați ales răspunsul B.
Răspunsul vostru este...
Hai odată!
Te rog!
Corect.
- Da! - Ura!
Am reușit!
Salut, Păienjenel!
Ai reușit, iubitule!
- Te-ai descurcat foarte bine. - Nu. Tu te-ai descurcat, Kamara.
NUME: KAMARA ȘI JOSH
Frate!
50.000 DE LIRE ÎNCASATE
VENEȚIA ITALIA
Alo, mamă? Sunt James.
Bună, James. Ce faci?
Unde sunteți?
Suntem în Veneția.
CROYDON ANGLIA
În Veneția? Vai, Doamne!
Să știi că am câștigat 25.000 de lire.
Ați câștigat 25.000 de lire?
Nu da sfoară-n țară, vom fi jefuiți.
Da. Și, practic, le-am câștigat măsurând un șarpe.
Vorbește repede cu Joe. Suntem pe fugă.
- Bună, mamă! - Bună, scumpule! Ești bine?
Da. Am reușit. Da. 25.000 de lire.
Vă descurcați foarte bine. Ai grijă de el?
Da, e cuminte. Da, s-a julit la genunchi
și și-a rupt tricoul.
E bine. Fratele lui mai mare are grijă de el.
Ce zicea James de șarpe?
Am auzit „șarpe”, dar n-am auzit restul.
Se aude cu întreruperi. Trebuie să mergem.
Legătura e cam proastă.
Sper să te vedem când mai adunăm 50.000 de lire.
Succes! Pa, scumpule! Pa! Vă iubesc pe amândoi.
- Aveți grijă! Pa! - Pa, mami! Pa!
Începem.
Următoarea întrebare valorează 50.000 de lire.
Următoarea întrebare. 50.000.
O găsiți lângă Piața San Marco.
O găsim lângă Piața San Marco.
Pe o geamandură galbenă,
în largul lagunei.
În largul lagunei.
Vai, Doamne!
Trebuie să ajungeți la întrebare până la ora 19.00,
sau călătoria voastră ia sfârșit.
- Oare e geamandura galbenă de-acolo? - Cred că ar putea fi.
Uite, mai e una drept în fața ta.
Ne trebuie un telescop.
Nu, sigur e ceva acolo.
E ceva acolo, fără îndoială.
- Bună ziua! - Bună!
Ne puteți duce la geamandura galbenă?
Vrem să mergem acolo, să luăm ceva și să ne întoarcem.
- Vă rugăm! - Vă rugăm!
- Nu se poate, domnule. - De ce?
- Pentru că acum au loc cursele. - Au închis.
- Se ține o cursă? - Da.
Avem pe unde să ocolim ca să ajungem acolo?
- Deocamdată, nu. E închis. - Nu!
Zona este închisă.
- Zona este închisă. - Ce putem face?
Trebuie să găsim un gondolier rebel. Pe cineva care, știi tu...
Uite acolo o barcă cu motor.
- Să-l întrebăm? - Da.
- Fratele meu și cu mine... - Da, da.
... trebuie să ajungem la geamandura galbenă.
- Cu barca ta. - Se poate?
Nu, nu.
Acum e închis. Cursa.
- Te rugăm! - Te rugăm!
Trebuie să ajungem acolo.
- Este o ocazie unică. - Bine.
Poate la 18.30.
- Jumătate de oră. - Deci...
- 18.30. - 18.30.
- 18.30? - Da.
- Ne duci? - Da.
- Ești un om bun. - Trebuie să plecăm la 18.30.
- Termenul e ora 19.00. - Bine.
- Bine.
- Ne vedem aici! - Bine.
- Ne vedem la 18.30. Mulțumim. - Da.
Știi ceva, e un coșmar. Pentru că, efectiv, pierdem timp.
Nu e vina noastră că nu putem ajunge acolo.
Noi am fost aici la ora 17.00.
Sper doar să pornim când a zis el.
Cum se face 18.30, suntem în barca lui.
- Cred că asta e. - Da, asta e.
- Trebuie să mai încercăm o dată. Hai! - Trebuie să mergem.
Frate, ești gata de drum? Ești pregătit?
- Daniel! Ești pregătit? - Nu. Uite, cursa.
- Daniel! - E o cursă. Nu se poate.
Așteaptă! Imediat ce trece, dacă intrăm, putem pleca după...
Stați aici! Așteptați!
Da, noi suntem contra timp.
Suntem contra timp.
- Bine. - Încercăm să fim calmi.
- Uite acolo! Da. - Încercăm să fim calmi.
Chiar ne grăbim.
Bine. Dintre toate zilele, exact azi e cursa de canotaj.
Uite ce relaxat e, fumează o țigară pe barcă.
E relaxat, dar el n-are de câștigat 50.000 de lire, nu-i așa?
Noi vrem să câștigăm o sumă de bani care ne poate schimba viața.
Cât e ceasul?
Mai avem zece minute.
- Au terminat. Haide! - Bine.
- Urcă! - Mulțumim mult!
S-ar putea să trebuiască să ne grăbim puțin.
Bine, cârmește un pic mai aproape acolo, Daniel, te rog.
Ia te uită! E înfășurată cu lanțul.
Da, mă ocup eu.
- Mai aproape, dacă nu te superi... - Du-ne cât de aproape poți, amice.
Cât de aproape poți.
Nu pot să mă prind.
- În regulă. Bine. - În regulă.
Gata?
- Uite, e legată cu funia. - Da, bine.
Cred că cel mai important e...
Să desfacem frânghia.
Cum stăm cu timpul, James?
Nu putem face prea multe în acest moment, așa că...
Să încercăm să o scoatem cât de mult putem.
Trebuie slăbită un pic mai mult.
- Cred că am reușit. Da? - Încearcă! Hai!
Merge, merge!
Să o punem aici.
Răspundem aici sau o ducem la mal?
- Tu ce părere ai? - Nu avem timp. Răspundem aici.
- S-o facem aici! Ține-te! - Bine.
În regulă.
- Bravo! - Vai de mine!
Începem.
Vă aflați în Laguna Venețiană.
De aici, se vede intrarea în Marele Canal.
Aceasta este una din cele mai aglomerate lagune din lume,
unde navighează toate modelele de bărci posibile.
Pentru a evita accidentele și pagubele aduse fundației Veneției,
a fost impusă o limită de viteză.
Să dea naiba!
Pentru 50.000 de lire,
în laguna în care sunteți acum,
care este limita de viteză?
Doi kilometri pe oră.
Șapte kilometri pe oră.
Patruzeci și trei de kilometri pe oră.
Eu cred și voi spune că e șapte kilometri pe oră.
Eu așa cred.
Am văzut bărci care merg cu peste 2 km/h.
Da, dar oamenii nu respectă limita. Nu uita asta.
- Dar 43 km/h e rapid. - Iese din discuție.
- Suntem de acord?
- Sunt de acord. - Da.
Doi kilometri pe oră.
- Dacă pot să alerg 5 km într-o oră... - Da?
Bărcile acestea pot merge mai repede.
Chiar dacă se preling într-un ritm lent.
Eu alerg pe bandă cu 8 km/h.
Cred că e șapte kilometri pe oră. Pur și simplu, eu nu...
- Trebuie să fie peste doi. - Privește!
Cu ce viteză se deplasează barca de acolo?
- Pare mai mult de doi kilometri. Da. - Mai mult de doi kilometri.
Nu e rapidă, dar are mai mult de doi kilometri la oră.
Da. Iar 43 e prea mult.
În niciun caz.
- Cred că e șapte. - Hai să o facem, dă-o naibii!
- Sunt total epuizat. - Bine, hai s-o facem.
S-o facem!
Ești pregătit?
- Da! - Da!
- Am câștigat 50.000! - 50.000!
Creditul meu de studii este achitat oficial.
Da!
NIVELUL AL TREILEA
JUNGLA AMAZONIANĂ BRAZILIA
După cum spune Axl Rose: „Bun-venit în junglă!”
Suntem sub acoperire, frate.
Subtitrarea: Meda Gaborean
Redactor Mioara-Amalia Lazăr