AMAZONIN SADEMETSÄ, BRASILIA
Axl Rosen sanoin: "Tervetuloa viidakkoon."
Olemme nousseet korkeimmalle tasolle.
Ääni on tehnyt taas parhaansa.
Odotan pääseväni juttusille.
Näin se alkaa.
Nyt mennään taas, veli.
Bonen veljekset ovat saapuneet tasolle 3.
-Selvä. Nyt mennään. -Selvä.
Olen heille 50 tuhatta velkaa.
Mennään ulos.
-Seuraava kysymys voi tuplata sen. -Näkemiin.
Tule.
Odota! Varo potkuria.
-No niin. -Mihin olemme joutuneet?
Kaveri.
-Tuolla on vene. Tähän jää kiinni. -Joo. Varo savea.
-Mitä täällä on? -Siinä se on.
Toivottavasti moottori toimii. En halua meloa.
-Tässä. -Kyllä.
Meillä on paljon...
Jätä se. Otetaan salkku.
Ehkä rannalle. Ota kamat.
Mitä siellä on?
-Voi paska. -Näyttää jonkinlaiselta lähettimeltä.
Hei. Tässä on puhelinlaatikkomme.
Hetkinen.
Selviytymispakkaus.
-Näyttää machetelta. -Joo. Pidä se saatavilla.
Kaksi riippumattoa.
-Lyhty. -Lyhty.
Pari lyhtyä.
-Hetkinen. -Mitä...
Kysymyksenne löytäminen ei ole helppoa.
Paska.
-Matkaatte kaksi päivää... -Kaksi päivää.
...syvälle metsään.
Seuratkaa seurantalaitteen signaalia.
Kysymyksenne on 100 000 punnan arvoinen.
Kahden päivän matka.
Uskomatonta.
-Pari päivää viidakossa? -Niin kai sitten.
-Pidä silmällä meitä. -Niin.
-Voimme tarvita sinua. -Voit saada puhelun.
Katsotaanpa. Laitan lukulasit, ei aurinkolaseja.
Onko siellä mitään? Ei?
Oletko käyttänyt mitään tällaista?
-Kas näin. -Vedä tuo ulos.
Noin. Tuo taitaa aueta. Siinä se.
Sitten käännämme tuota. Se on päällä.
-Käännetään ääni päälle. -Joo, täysille.
-Maksimiin. -Hyvä.
Ja toivottavasti -
kuulemme jonkin signaalin.
On oltava jokin majakka, joka pitää löytää.
Pidä sitä ylhäällä. Katso, onko...
-Ehkä sitä pitää virittää. -Hetkinen.
-Siinä se. -Kuuletko tuon?
Ehkä pitää mennä veneeseen ja ajaa, kunnes...
Vasemmalle. Se on äänekkäämpi,
mitä lähemmäs jotain mennään.
Ja menemme viidakkoon.
Odota hetki.
Hitto. Se oli pudota veteen.
Odota. Laitan tämän päälle.
-Mikä se on? Viestikö? -Niin.
Ja siinä lukee...
D-R-A-X. Drax.
-Drax? -Niin. Ei muuta.
-Mikä se on? Koordinaatti? -En tiedä.
-Tiedätkö sinä? -En.
Mitä lähetin sanoo?
Suuntaa oikealle, James. -Niinkö? Selvä.
Juu. Suoraan sinne, Jimmy.
Kun Bonen veljekset seuraavat piippauksia viidakkoon,
on vielä seitsemän muuta paria.
Mukaan lukien nämä kaksi, ensihoitajat Beth ja Jen.
NIMI: BETH & JEN
TASO 1
Ensimmäinen kysymys vei heidät ajassa takaisin.
APPLECROSSIN NIEMIMAA, SKOTLANTI
Olette Luoteisella Ylämaalla ja kallio jalkojenne alla on erityinen.
Se on yksi maailman vanhimmista.
5 000 punnan kysymys.
Suunnilleen kuinka kauan sitten nämä vuoret muodostuivat?
A. 25 000 B. 250 000 C. 2,5 MILJARDIA VUOTTA SITTEN
Tuntuu, että 2,5 miljardia vuotta on liikaa.
Luulen, että se on kaksi... Vanhempi.
-Siis kumpi? -C.
Onko se sinusta C?
Oletko vihainen, jos se ei ole oikein?
-En. -Lupaatko?
Joo. Minulla ei ole aavistustakaan.
Tuntuu, etten auta yhtään.
-C? -Joo.
Sovittu?
-Onnea. -Ei ole hävittävää.
No niin. Otan sen.
-Oletko valmis? -Okei.
Jen.
No niin. -Joo?
-Niin. -Tehdään se.
Okei...
Minkä värinen?
Voi, kaveri.
PANKISSA: 5 000 PUNTAA
Mahtavaa.
Pidän tuosta.
Luojan kiitos.
Toinen kysymyksenne on 10 000 punnan arvoinen.
Se on 13 kilometrin päässä näiden vuorten yli -
Lochcarronin autohuolto.
Tiedätkö mitä? Koko aikana kumpikaan ei ollut stressaantunut.
Olimme rauhallisia koko ajan.
Se on totta.
Tiesimme olevamme rauhallisia paineen alla.
Pitää vain jatkaa sitä.
Kun työskentelee hätätilanteissa,
oppii luottamaan kollegoihin.
Vaikka asiat huolestuttavat ja pelottavat minua,
ja kehoni tuottaa adrenaliinia,
olen hyvä antamaan rennon vaikutelman ulkoisesti.
Se on kuin refleksi 25 vuoden jälkeen.
En ajattele paineita.
Jos niin tekee, hermostuu.
Manchesterin pommituksissa -
olimme toinen sairaala, jonne tuotiin sen uhreja.
Meille tuotiin paljon lapsia sieltä.
On oltava rauhallinen.
Muuten vaikuttaa kaikkiin ympärillään.
Se on tärkeää, jos pelastaa henkiä.
LOCHCARRON, SKOTLANTI
Polttoainemerkki. Voisiko se olla se?
Joo. Lochcarronin huolto.
Ja kauppa. Okei.
Mennään sisään.
LOCHCARRONIN AUTOHUOLTO
Istuimella on laatikko.
Näkyykö mitään?
Ei, taitavat olla työkaluja.
-Kiva auto tuolla takana. -Joo.
Yritetään selvittää, miten saamme sen alas.
Se on hydraulinen. Etsitään vipua.
Alas.
Siinä lukee "soita".
Tämä on Daimler Sovereign 4.2.
Tätä autoa käytti pääministeri terrori-iskun jälkeen.
Hänen autonsa oli panssaroitu.
Hän asensi myös erityisen niskatuen nokosia varten.
10 000 punnan kysymys.
Kenen pääministerin auto se oli?
A: Tony Blairin.
B: Winston Churchillin.
C: Margaret Thatcherin.
Tuskin Winston Churchillin aikana oli terroristihyökkäyksiä.
Suljetaan pois Winston Churchill.
Churchill on pois, vaikka auto on hänen tyylisensä.
Niin.
Pitäisikö katsoa autoa?
Etsi pääministerin henkkareita.
Mitä tahansa tietoa.
Auto on aika vanha. Se ei ole Tony Blairin aikakaudelta.
En voi kuvitella Margaret Thatcheria tässä autossa.
Toivoin löytäväni jonkin johtolangan.
Mutta Tony Blair.
En juuri seurannut politiikkaa siinä iässä.
Nyt toivon, että olisin.
Mietin terroristi-iskua.
Se on kysymyksen avainsana.
-Eikö se olisi ollut IRA? -Joo.
IRA oli kaikkialla, kun olin lapsi.
-Se oli 80-luvulla. -Niin.
En muista kuulleeni pommi-iskuista Tony Blairin aikana.
Haluan sanoa Thatcher,
koska hänestä ei pidetty paljoa.
Hänet haluttiin varmasti hengiltä.
Sanoinko julmasti?
Thatcher taisi mainita,
ettei hän nukkunut neljää tuntia enempää.
Tuo on totta.
Jos ei nuku neljää tuntia enempää -
on lääketieteellisesti epäkunnossa.
Täytyy ottaa päiväunet.
Valitsemmeko C:n ?
Valitaanko C?
Juu.
-Tehdäänkö se? -Joo.
-Olemmeko samaa mieltä? -Joo.
Tämän varmemmiksi emme tule.
-C. -Okei.
-Margaret Thatcher? -Joo.
Olen hermostunut. Valmiina?
-Teen sen. -Anna mennä.
10 000 punnan kysymykseen valitsitte vastauksen C,
Margaret Thatcher.
Vastauksenne on...
Oikein.
-Kyllä! Teimme sen! -Luoja.
PANKISSA: 10 000 PUNTAA
Fantastista.
TASO 2
ISTANBUL, TURKKI
Todella vilkasta.
-Mistä tiedämme, mitä etsiä? -En tiedä.
Ehkä joku antaa meille tietoja.
Ehkä niin.
AMAZONIN SADEMETSÄ, BRASILIA
Jäljitin vie yhä aluskasvillisuuden läpi.
-Niinkö? -Joo.
Risteys.
Kumpaan suuntaan?
-Oikealle. -Niinkö?
Olet innoissasi viidakkoveitsestä. Olet kuin Rambo.
Nyt... Voi luoja.
-Se on hautausmaa. -Voi luoja.
Näin kävi edellisille ihmisille, jotka seurasivat ääntä.
Odota hetki. Katso.
Täällä on vähän sivistystä.
Täällä on jotain.
Taisimme löytää jotain.
Tässä, katso.
Odota, laitan lasit päähän.
Kertooko tämä, mitä asetuksia tarvitsemme ja...
Pitääkö saada jotain käyntiin?
Kaikki asetukset ovat samat.
Tuo on ylösalaisin.
Lähetin, valitsin, magneetti. Eli...
Käynnistääkö tuo tämän?
-Onko se... -En tiedä, mikä se on. En ole...
Kuin turbiini, en edes näe sitä.
-Tämä on tässä. -Joo.
Meidän on päästävä sinne. Se on rakennus. Katso.
Tuo on järjestelmän ohjauspaneeli.
Punainen pyörä olisi hyvä löytää.
No joo. Onko ulkona jotain?
Selvä.
Jäljittäjä piippaa yhä. Menemme oikeaan suuntaan.
Pimeä tulee todella nopeasti.
Tästä alkaa tulla vaarallista.
Pitää päästä jonkinlaiselle aukealle.
Niin.
Tämä riittää. Tämä on täydellinen.
On yksi asia tehdä solmu ja toinen, onko se hyvä.
Toinen meistä tippuu perseellensä, eikö?
Uskon,
että tämä on sänkyni yöksi.
Ei paras, mitä on ollut.
Mitä sinulla on?
Hän pudotti viskin siinä hemmetin laukussa.
Siis...
-Oikeasti. -Kaikki asiat huomioiden.
Voisi olla aika...
Joo.
Sinun jälkeesi, veli.
Voi sentään.
-En ole suuri fani. -Kippis.
Saattaa mennä tuleen.
Muistatko retken isän kanssa?
Joo.
Äiti ja isä olivat eronneet juuri.
Isä, minä ja sinä istuimme pitkään nuotion äärellä juttelemassa.
Se oli kauan sitten.
Mutta olla vanhin lapsi,
kun äiti ja isä erosivat, oli...
Olin nuorempi kuin sinä. Millainen oli sinun...
-Menin sekaisin. -Niinkö?
-Täysin. Olin kuin... -Kuinka vanha olit?
Yksitoista.
Aloitin yläkoulun.
Se vaikutti minuun.
Siksi olin niin tuhma muutaman vuoden.
-En tiennyt, mitä oli tekeillä. -Hukassa.
Joo, vähän.
En vain ymmärtänyt sitä.
Tämä on ollut kuin toinen mahdollisuus minulle.
En lähtenyt pois nuorempana.
Tavallaan sukelsin juttuihin ja ajattelin: "Minun täytyy hankkia talo."
En tarkoita, että elämä meni ohitseni,
mutta yhtäkkiä tajusin olevani 30.
Se vain tapahtui niin.
Nyt silmäni ovat avautuneet -
ja mietin,
että haluan nähdä enemmän maailmaa.
Ja ottaa siitä kaiken irti.
Tavoittelemme rahaa,
mutta enemmän kuin mitään muuta -
pitää nauttia tästä seikkailusta.
Jatkukoon se kauan.
Menen nukkumaan.
-Nähdään aamulla. -Hyvää yötä.
Huomenna mennään.
Mennään taas.
ISTANBUL, TURKKI
Kuuletko tuon? Ei voi olla.
-Valmiina? -Joo.
Okei.
Tervetuloa Istanbuliin.
Seuraava kysymyksenne on 25 000 punnan arvoinen.
Kysymys on 25 000 punnan arvoinen.
Ja löydätte sen -
Taksim-aukion alta, metroasemalta.
Metroasemalta.
Se on huoltotunnelissa.
Teillä on 90 minuuttia.
Meillä on 90 minuuttia.
Pitääkö kysyä?
-Tuolla on lisää kylttejä. -Okei.
Urallani olen välillä kohdannut vaaroja.
Vuonna 2010 minut lähetettiin RAF:n reserviläisenä Afganistaniin.
TUODAAN HEIDÄT KOTIIN
Se oli rankkaa, koska siellä näki -
hirvittäviä vammoja nuorilla miehillä.
Se oli vaikeaa.
Sitä tottuu toimimaan tietyllä stressitasolla.
Olin yksi klinikan hoitajista -
suurlähetystön alueella Kabulissa.
Kuulin lähellä valtavan räjähdyksen.
Selvisi jälkikäteen, että joku -
meni sairaalaan, räjäytti itsensä -
ja tappoi useita siviilejä.
Oli pelottavaa, kuinka lähellä sitä oli.
Sellaisessa työssä -
on oltava rauhallinen ihminen.
Stressaavassa ympäristössä täytyy ajatella, toimia -
ja tehdä päätöksiä nopeasti.
Tuolla on portaat. Katso, metron merkki.
Lukeeko siinä Taksim?
-Siinä lukee Taksim. -Se on metro.
Se on kiinni.
Niin. Ei.
-On oltava toinen tie. -Mennään ympäri.
Onko tuo hissi?
Toimiiko se?
En tiedä. Kaikki kaapelit liikkuvat.
Kyllä vain.
Luoja. Se on jättimäinen.
Valtava.
Ei.
Taksim-aukio,
yksi Turkin vilkkaimmista metroasemista.
Suljettu tältä illalta.
Onko siellä mitään? Saammeko mennä tänne?
Mitään, Beth?
Yritän nähdä näistä kuvista, onko siellä jotain.
Huoltotunneli.
Okei. Mitä tuossa lukee? Peron 1?
Mennään sinne.
-Tämä on todella karmivaa. -Kamalan karmivaa.
Pääsy junaan.
-Katso, tuolla on juna. -Joo.
Mennään yli.
Meillä on 15 minuuttia.
Okei.
Täällä on portti.
Huoltotunneli.
Voi ei.
Tämä on karmivaa.
Tosi karmivaa.
Pitääkö meidän mennä radalle?
Tunneleita on kaksi.
-Mikä tuo on? -Täällä on juna.
Minä menisin junaan.
-Onko se auki? -Joo, on.
Mennään eteenpäin. Aivan.
Meillä on vain neljä minuuttia jäljellä.
Jestas sentään. Se on ihan tyhjä.
Tämä on pitkä juna.
-Pidä kiirettä. -Okei.
Salkku! Sain sen.
Odota hetki.
Avaammeko ne vain?
-Valmiina? Otatko toisen? -Joo.
Se on kallo.
Olette yhdessä maailman vanhimmista metroista.
Alueen viimeaikaisten kaivausten aikana -
paljastui eläinten luurankojen aarreaitta.
Mukaan lukien sirkuksen jäänteet.
25 000 punnan kysymys.
Mille sirkuseläimelle tämä kallo kuului?
Simpanssille,
norsulle,
karhulle.
-Ehdottomasti ei norsu. -Varmasti ei norsu.
-Voinko katsoa? -Joo.
Sillä on isot koiran hampaat.
Ja pidempi kallo.
Näyttää enemmän koiralta.
-Simpanssilla olisi meidän kallo. -Niin.
-Se ei ole kuin meidän. -Ei tosiaan.
-Eli karhu? -Joo. Luulen, että se on karhu.
Katsotaan.
-Okei. -Valmiina?
Yksi, kaksi, kolme.
Valitsitte vaihtoehdon C.
Vastauksenne on...
Okei.
Pisin odotus ikinä.
Luoja, ole kiltti.
Oikein.
Kaveri.
-Hyvin tehty. -Tiesin sen.
PANKISSA: 25 000 PUNTAA
On nyt jo kuuma.
Jäljitin laulaa ihan villinä.
No, se on hyvä merkki.
Neula hyppii sinne tänne.
Oikeasti?
Ensimmäinen kerta, kun niin käy.
-No, se on... -Oikeasti.
-Olemme siis lähellä. -Täällä on jotain.
-Kuuletko sen nyt? -Joo, tosi luja.
Se ei voi olla tuo.
Tuolla alhaalla vai suoraan yli?
Tämä on äänekkäin ikinä. Sen täytyy olla täällä.
Jep.
Siinä se on. Lapio.
Joo.
Katso...
-Siinä se. Kaiva. -Hetki. Siirry jäljittimen kanssa.
Olet aivan sen päällä.
-Kaveri. -Tuo on niin syvä kuin voi...
Hän ei tee tätä helpoksi.
Kokeile. Anna mennä, Joe. Kaiva sinäkin vähän.
-Onko tuo puun juuri? -Taitaa olla.
Se on varmasti aika syvällä.
-Siellä on jotain. -Niin on.
Täytyy kaivaa lisää.
-Se on tuolla. -Löytyi.
-Joo. Löytyi. -Onko tuo kahva?
-Se on kahva. -Voi ei!
Se on rikki.
-Vedä ylös hihnasta. -Se on kääritty muoviin.
-Mutta hihnalla. -En voi.
Juuri noin. Jatka.
-Saitko sen? -Siinä se. Sain sen.
Siinä se tulee.
Kyllä!
Hyvin tehty, jessus.
Avataan.
Hei.
"Tervetuloa Rioon."
Joey ja James,
odotatte kysymystä.
-Jep. -100 000 puntaa ei tule helposti.
Jestas.
Kysymyksenne on yli 3 000 kilometrin päässä.
Mitä hittoa?
Mitä? Kaiken jälkeen.
Miten hän luulee meidän tekevän sen?
Miten menemme 3 000 kilometrin päähän?
Anna minun vilkaista sitä.
"Tervetuloa Rioon."
Onko takana mitään?
"Missä tämä otettiin?"
On mentävä Rioon.
Rio de Janeiro, beibi.
Tämä on siis Copacabanan ranta?
Tämä on Copacabana.
En uskonut pääseväni tänne.
Mitä teemme? Ota postikortti esiin.
Joo.
"Missä tämä otettiin?"
Minusta Kristus-patsaan luota.
Niinkö?
Nyt kun katson tuonne, en usko.
Sitä ei näe täältä.
-Näetkö tämän rakennuksen? -Joo.
-Eikö se ole tuo? -Tuo rakennus.
-Onko tuo Hilton? -Joo.
Joten tuo on Sokeritoppavuori.
Aivan. Onko varmasti?
-Kyllä, 100 %. Näetkö köysiradat? -Joo.
Ehkä hihnapyörät ovat niitä varten.
-Valvomon kuvassa? -Niin.
-Varmasti. -Kyllä.
On löydettävä keino päästä sinne.
No, kävellään.
-Kävellään aluksi. -Mennään.
Odota.
Onneksi olkoon, Joey ja James.
Selvititte sen.
Katsokaa ympärillenne.
Musta Jaguar vie teidät sinne.
-Onko tuo Jag? -En tunne autoja.
-Musta Jag. -Eikö se ole?
-On se. -Mitä, tässäkö asussa?
Pidän tästä kokoonpanosta. Vilkas kaupunki.
Niin.
Ranta ja vuoret.
Se on epätodellista.
En tosiaan saanut muistiota pukeutumiskoodista.
Se on speedot ja narubikinit.
Päiväjärjestyksessä.
Näyttää kuin olisit pyjamassa.
En haise kovin fressiltä.
Nyt mennään.
-Tehdään se. -Tehdään se.
Tuolla ylhäälläkö?
Odota. Puhelin piippaa taas.
VIESTI: MENKÄÄ VIIDAKKOPOLKUA
"Menkää viidakkopolkua."
-Sen on oltava tuo. Suoraan. -Sinne sitten.
Tästä tulee hikinen homma.
Luulin, että sinunlaisesi nuorukainen juoksisi tämän.
No joo.
Se Jag-ajelu tuntuu nyt kaukaiselta.
Joo.
Täytyy vain jaksaa loppumatka. Helppo homma.
Tervetuloa Sokeritoppavuorelle.
Jestas.
Voihan...
Kiipeämme sitä ylös.
Pilaileeko hän?
Miten hitossa teemme sen?
Laitetaan varusteet päälle ja yritetään parhaamme.
Tuo on törkeää.
Tuo on pystysuora kallio.
Tämä alkaa olla vakavaa.
Kunnon kengät. Ei tiedä, kumman jalan ne ovat.
Ei niin.
Kengät ovat hienommat -
kuin monet sinulla näkemäni.
Älä nyt, ne valkoiset spittarit -
olivat aikoinaan legendaariset.
-Johdanko minä? -Sopii.
-Ikä ennen kauneutta. -Saat kunnian.
Yrittänyttä ei laiteta.
Anna mennä.
Rauhallisesti.
En saa otetta.
-Oletko kunnossa? -Joo.
Osa on sitten liukasta.
Voi veljet.
-Voi luoja! -Tämä on kovaa työtä.
Minulla ei ole voimaa.
Jessus!
Tämä on syvältä.
Sormissani ei ole voimaa.
Aivot sanovat: "Käsivarsissasi ei ole mitään jäljellä."
Se ei ole mukava tunne.
Ei voi päästää irti -
ja alkaa panikoida. Minä ainakin.
En pelkää korkeuksia tai muuta.
Ongelma on tunne siitä,
että menettää todellisuudentajunsa.
Oletko kunnossa?
Kaveri.
Hitto vie!
Kamppailen täällä.
Oletko kunnossa? Melkein perillä.
Tule!
-Hyvin tehty. -Kyllä.
-Jestas. -Voi luoja!
En uskonut tekeväni tuota.
Käteni olivat kuin hyytelöä.
Tarvitsen ison sikarin. Tiedätkö?
Hitto... Eikö ole uskomatonta?
Mitkä näkymät.
Katso maisemia.
Toitko postikortin?
Luulisin. Mutta siitä ei ole paljoa jäljellä.
Saa siitä selvää. Katso, se on täysin sama.
Joo.
Oikea paikka.
Sen on oltava valvomossa.
Näimme ohjauspaneelin.
Odota. Tuo näyttää samalta kuin valokuvissa.
Joo. Hihnapyörät.
Olemme lähellä.
Jestas.
SOKERITOPPAVUOREN KÖYSIRATA
Joo!
Se on jossain täällä.
Hän pakottaa meidät huipulle, eikö?
Pitää löytää päävalvomo.
Se on tuossa.
Taidat olla oikeassa. Pääsemmekö sinne sisään?
Ei, se on lukossa.
Joo, ohjauspaneeli taitaa olla kulmassa.
Muistatko puhelimen ja punaisen oven?
Kyllä.
Odota hetki.
VIESTI: MENKÄÄ KÖYSIRATAVAUNUUN
-"Menkää köysiratavaunuun." -Missä se on?
"Menkää köysiratavaunuun."
Vaunu ei ole täällä.
Ei. Katsotaanpa.
Eikä täällä.
Vaunut ovat alhaalla.
Onko mentävä sinne ja tuotava ne ylös?
Ehkä.
Onko tuo ovi...
On keksittävä, miten tämä aukeaa.
-Onko meillä ollut numeroita? -Drax?
-Antoiko hän numeroita? -Entä Drax?
Kyllä. D-R-A-X. Kirjoita se.
D.
A.
Hyvin muistettu, kaveri.
Hyvin tehty.
Hän haluaa meidät köysiratavaunuun.
On löydettävä keino avata tämä.
En tiedä siitä.
Siellä on kai nappi, jota painetaan.
Se on liian tekninen.
Voimme räjäyttää koko jutun.
-Räjäytetään ovat. -Aivan.
Luulen, että vihreä nappi käynnistää sen. Painetaan sitä.
Jotain sellaista. Tai tuo tuolla?
Tuossa paneelissa?
Haluatko painaa sitä?
Painan sitä. En ole vaunussa. En putoa.
-Anna mennä. Tehdään se. -Joo.
Valmiina?
Jotain tapahtuu.
Se liikkuu. Hyvin tehty.
-Mahtavaa. -Hieno homma.
Ulos laiturille oletan.
Se on tulossa. Tuolla.
Sieltä se tulee.
Mahtavaa.
Siellä on joko kysymys tai pitää mennä jonnekin.
Meille sanottiin vain: "Menkää vaunuun."
Etenemme askel askeleelta sen kanssa.
Ovet ovat auki. Se on auki. Hienoa.
Tehdään, mitä voimme.
Mene varovasti.
Täällä on tikkaat.
Täytyy mennä alas.
-Hei. -Nyt mennään.
Menemme taas.
Taas mennään.
Minne? Eteenpäin.
-Me lähdemme. -Me lähdemme.
Minua ahdistaa.
Todellakin. Ahdistaa.
Jokin ei ole kohdallaan.
Minulla on outo fiilis.
-Jotain tulee tapahtumaan. -Miten...
-Jotain on tulossa. -Tuossa on tikkaat.
Yritän olla ajattelematta noin.
Se on...
Hitto soikoon!
Jessus!
Mitä hän tekee?
Hitto, tiesin sen.
Puhelin.
Jeesus Kristus. Toinen viesti.
VIESTI: KYSYMYKSENNE ON ULKONA
Totta kai se on. Tiesin sen.
Katso, tikkaan koukut sopivat tuohon.
Vanhus alkaa ärsyttää minua.
Peruuta vähän.
-Se on... -Menetkö sinä?
Siinä se. Lukittu.
Anna mennä.
-Miten se toimii? -Se aukeaa.
Varmista, ettei se putoa alas.
Pidä kiinni siitä.
Voi hemmetti.
Näkymä täältä on lumoava, joskin hieman pelottava.
Täytyy sanoa.
-Hitto. -Mitä siellä on?
Vaunun yläosa.
Näkymä on lumoava, mutta tilanne on jotain muuta.
Olet vain 600 metriä ilmassa.
Hetkinen!
Mitä nyt?
Salkku roikkuu kehikossa.
Pystytkö nousemaan ja ottamaan sen?
-Ei taida olla vaihtoehtoja. -Ei oikeastaan.
Varo, se huojuu vähän.
Seison köysiratavaunun päällä,
noin 600 metriä ilmassa.
Hemmetti.
Oletko kunnossa?
-Sain sen. -Hyvä. Laske se alas.
-Ota sinä se. -Anna tänne.
-Juuri noin. Sain sen. -Saitko?
Joo, sain sen. Hyvä poika.
-Odotan, kunnes pääset alas. -Olen tulossa.
Minulla on jakkara.
Ota tuo. Laitamme sen sinne.
Tehdään se yhdessä.
Yksi, kaksi, kolme.
Allanne on Rio de Janeiro.
Yksi maailman upeimmista, mutta joskus vaarallisimmista paikoista.
Kaupungin kaaoksesta syntyi bossa nova,
ajatuksia herättävä ja tunteellinen samba,
jota kuuntelette parhaillaan.
100 000 punnan kysymys.
Mitä tunteita tämän musiikin sanotaan herättävän?
Iloa,
mustasukkaisuutta,
kaipuuta?
Tekstitys: Satu Pietarinen
Luova tarkastaja Maarit Hirvonen