AMAZONSKÝ PRALES BRAZÍLIE
Jak zpívá Axl Rose: „Vítejte v džungli.“
Teď se to pořádně rozjelo, co?
Se zase ukázal, co? Ten hlas.
Těším se, až si zase pokecáme.
Tak a je to tady.
Je to tady, brácho, je to tady.
Bratři Boneovi se dostali do třetí úrovně.
-Tak jo. Jdeme na to. -Tak jo.
Dlužím jim 50 tisíc.
Vystupovat, kámo.
-Další otázka by to mohla zdvojnásobit. -Nashle.
Jdeme.
Počkej pojď! Pozor na vrtuli.
-Tak jo. -Do čeho jsme se to namočili?
Kámo.
-Tam je loď. Lepím se. -Jo. Pozor na tu hlínu.
-Co to tu máme? -Tady, dívej.
Doufám, že ten motor funguje, protože pádlovat nechci...
-Tady. -Jo.
Máme spoustu...
Pryč s tím, vytáhneme to.
Asi na břeh. Popadni to.
Co tam máš?
-Sakra. -To vypadá jako vysílač.
Ale. Tady máme naši telefonní budku.
Počkat.
Náš záchranný balíček.
-To vypadá jako mačeta. -Jo. To si nech po ruce.
Dvě houpací sítě.
-Lucerna. -Lucerna, lucerna.
Několik luceren.
-Počkej. -Co to...
Najít další otázku nebude snadné.
Sakra.
-Musíte podniknout dvoudenní cestu... -Dva dny.
do hlubokého pralesa.
Jděte za signálem na sledovacím zařízení.
Vaše otázka je za 100 000 £.
Dvoudenní cesta.
To je neuvěřitelné.
-Dva dny v džungli? -Co na to říct?
-Dávej na nás pozor, kámo. -Jo.
-Jo. Možná tě budeme potřebovat. -Možná budeme volat.
Podíváme se dovnitř. Dám si normální brýle a sluneční zahodím.
Je tam něco? Ne?
Koukneme se. Měl jsi někdy něco takového v ruce?
-Co s tím? -Vytáhni to.
Takhle a myslím, že to takhle vyskočí. Jo.
Tak. Teď tím otočíme, je to zapnuté,
-a zvýšíme hlasitost. -Jo, dej to úplně na plné kule.
-Na maximum. -Dobře.
Doufejme,
že uslyšíme nějaký signál.
Musí tam být nějaký zdroj signálu, který máme najít.
Zvedni to. Zkus, jestli...
-Možná to budeme muset trochu naladit. -Vydrž.
-Takhle, dívej. Jo. -Slyšíš to?
Myslím, že budeme muset do lodi a doslova plout kolem, než...
Doleva. Takže čím je to hlasitější,
tím jsi k tomu blíž.
A my jdeme do džungle.
Počkat. Vydrž chvilku.
Krucipísek. Skoro mi spadl do vody.
Vydrž chvilku. Jenom to zapnu.
-Co tam máš, zprávu? -Jo.
A stojí tam...
ZPRÁVA: D.R.A.X
D-R-A-X. Drax.
-Drax? -To je všechno, víc tam není.
-Co to je? Souřadnice? -Já nevím. Možná.
-Nemám tušení, co ty? -Taky ne.
007: CESTA K MILIÓNU
Co na to vysílač?
-Otoč to doprava, Jamesi. -Jo? Tak jo.
Jo. Rovnou tam, Jimmy.
Zatímco se bratři Boneovi ženou za pípáním do džungle,
na cestě je dalších sedm párů.
Včetně těchto dvou žen, zdravotních sester Beth a Jen.
JMÉNO: BETH & JEN
ÚROVEŇ 1
Jejich první otázka je vzala do minulosti.
POLOOSTROV APPLECROSS SKOTSKO
Nacházíte se v Kaledonských horách a skála pod vašima nohama je výjimečná.
Je jednou z nejstarších na Zemi.
Otázka za 5 000 £,
jak je to přibližně dávno, co se tyto hory zformovaly?
A. PŘED 25 000 LETY – B. PŘED 250 000 LETY C. PŘED 2,5 MILIARD LET
Mám dojem, že 2,5 miliardy je už moc.
Ne, já myslím, že je to dva... Myslím, že to bylo dřív.
-Promiň, co myslíš? -C.
Myslíš, že je to C?
Budeš mi to vyčítat, když to bude špatně?
-Ne. -Slibuješ?
Jo. Vždyť já nemám vůbec tušení.
Mám dojem, že vůbec nepomáhám.
-Tak C? -Jo.
Ruku na to?
-Hodně štěstí. -Co můžeme ztratit?
Dobře. Já ji vezmu.
-Připravená? -Jo, fajn.
Jen.
-Tak jo. -Jo?
-Jo. -Jdeme na to.
Tak jo...
Co je to za barvu?
Jo, kámo.
ZÍSKÁNO: 5 000 £
Nádhera.
To se mi líbí.
Díkybohu.
Vaše druhá otázka je za 10 000 £.
Nachází se asi 13 kilometrů přes tyto hory
v autoopravně Lochcarron Garage.
Víš, čeho jsem si všimla? Po celou dobu ani jedna z nás nebyla ve stresu.
Celou dobu jsme byly klidné.
Jo. To je pravda.
To jsme o sobě věděly. Pod tlakem jsme v klidu. Takže...
Jo. Jen v tom musíme pokračovat.
Když pracujete v krizovém prostředí,
naučíte se spoléhat na své kolegy a navzájem si důvěřujete.
I když mě něco trápí, i když mě něco děsí
a i když mi v žilách proudí adrenalin,
skvěle mi jde vypadat navenek uvolněně.
Dělám to už 25 let, takže je to takový reflex.
Nemyslím na ten tlak,
protože když na něj myslíte, tak začnete ztrácet hlavu.
Po bombových útocích v Manchesteru
jsme byli druhá nemocnice, která odtamtud přijímala oběti.
Takže k nám tehdy přivezli hodně dětí.
Musíte se fakt vzchopit,
protože jinak by to ovlivnilo všechny kolem vás.
A to je velká věc, když jde o záchranu něčího života.
LOCHCARRON SKOTSKO
To je značka čerpací stanice. Myslíš, že to je ono?
Dívej. Autoopravna Lochcarron.
A obchod. Tak jo.
Jdeme dovnitř.
AUTOOPRAVNA LOCHCARRON
Tamhle je něco na sedadle.
Máš něco?
Asi ne, myslím, že jsou to bedny s nářadím.
-Ale to auto vzadu je pěkné. -Jo.
Jo. Zkusíme vymyslet, jak ho dostat dolů.
Je to hydraulika. Takže hledáme páku.
Dolů.
Je tady: „Přehraj mě.“
Tohle je Daimler Sovereign 4.2.
V tomto autě jezdil předseda vlády po teroristickém bombovém útoku.
Auto bylo obrněné.
Také zde namontovali speciální opěrku na rychlá zdřímnutí.
Otázka za 10 000 £,
který předseda vlády jezdil v tomto autě?
A. Tony Blair.
B. Winston Churchill.
C. Margaret Thatcherová.
Nemyslím si, že za Winstona Churchilla byly teroristické útoky.
Vyřadíme Winstona Churchilla.
Myslím, že Churchill to není, i když by tohle bylo přesně pro něj,
-takové auto. -Jo.
Zkusíme se podívat do auta?
Doufám, že najdeme občanku.
Vlastně cokoliv, co nám napoví.
Ale je to pěkně staré auto. Nemyslím si, že je z doby Tonyho Blaira.
Ale Margaret Thatcherovou si v tomto autě představit taky nedokážu.
Fakt jsem doufala, že tu bude nějaká nápověda.
Ale Tony Blair.
Tehdy mě moc politika nezajímala.
Teď si přeju opak.
Myslím, že teroristický útok...
Že to je klíčové slovo v té otázce.
-To by byla IRA, ne? -Jo.
Jo, protože IRA byla všude, když jsem byla malá,
-což byly 80. léta. -Jo.
Nevzpomínám si, že bych slyšela něco o bombách za Tonyho Blaira.
-Dobře. -Myslím, že by to mohla být Thatcherová,
jenom kvůli tomu, že nebyla kdovíjak oblíbená,
a lidi se jí určitě chtěli zbavit.
Je to kruté?
Mám dojem, že Thatcherová slavně zmiňovala,
že nikdy nespala víc než čtyři hodiny, ne?
Jo, to je pravda.
Takže pokud nespíš víc než čtyři hodiny...
Z lékařského hlediska víme, že budeš trochu rozbitá.
Musíš si zdřímnout.
Dáme teda C?
Máme dát C?
Jo.
-Jo? Tak jo. -Jo?
-Obě souhlasíme? -Jo.
-Nic lepšího nevymyslíme. -Tak jo.
-C. -Tak jo.
-Margaret Thatcherová, jo? -Jo.
Jsem fakt nervózní. Připravená?
-Jo, udělám to. -Jo, do toho.
Otázka za 10 000 £, vybraly jste odpověď C,
Margaret Thatcherovou.
Vaše odpověď je...
Správná.
-Jo! Máme to! -Bože.
ZÍSKÁNO: 10 000 £
To je úžasné.
ÚROVEŇ 2
ISTANBUL TURECKO
Tak jo, je tu fakt rušno.
-Jak zjistíme, co máme hledat? -Já nevím.
Možná nám někdo poskytne informace?
Možná.
AMAZONSKÝ PRALES BRAZÍLIE
Vysílač nás pořád vede tímto podrostem.
-Jo? -Jo, kámo.
Rozcestí.
Doleva, nebo doprava?
-Doprava. Jo. -Jo?
Tebe to s tou mačetou fakt baví, co? Jsi jako Rambo.
Teď... Panebože.
-To je hřbitov. -Panebože.
Takhle dopadli ti, co naposledy poslechli ten hlas.
Vydrž chvilku. Dívej.
Jo, je tu kus civilizace.
Jo. To je něco.
Myslím, že jsme něco našli.
Tady, dívej.
Vydrž, dám si pořádné brýle.
Je to, je tady návod, jaké nastavení použít a...
Co potřebuješ, abys něco nastartoval?
To je pořád to stejné nastavení.
Je to vzhůru nohama.
Vysílač, volič, magnet. Já...
Nastartujeme tím tohle?
-Je to... -Já nevím, co to je. Nejsem...
Je to taková turbína, ani na to nevidím.
-Tady. To je ono. -Jo, je.
Musíme se tam dostat. Je to budova, podívej.
Jo. To je ovládací systém toho zařízení.
Bylo by super najít velké červené kolo.
Jo. Není něco venku?
Tak jo.
Vysílač pořád pípá. Jdeme správně.
Začíná tu být tma, co? Fakt rychle. Takže...
Začne to tady být trochu nebezpečné.
Myslím, že musíme najít nějakou mýtinu.
Jo.
Hele, tohle půjde. To je perfektní.
Jedna věc je uvázat uzel, druhá je uvázat dobrý uzel.
Jeden z nás si natluče zadek, že?
Tohle vypadá,
že bude na dnešek moje postel.
Spal jsem už v lepší.
Co tam máš?
Dal do toho balíčku whisky!
No...
-Kámo, to vážně. -Když se to tak vezme,
asi nastal čas...
Jo.
Až po tobě, brácho.
Ježíši.
-Upřimně mi moc nechutná. -Do dna.
Možná ale patří do ohně.
Pamatuješ, jak jsme tábořili s tátou?
Jo, pamatuju.
Já... Myslím, že se naši zrovna rozvedli.
A tak jsme my dva s tátou seděli u ohně a celou věčnost si povídali.
To už je ale nějaký ten pátek, ne?
Ale jako nejstarší,
když se naši rozvedli a tak, no...
Byl jsem o dost mladší než ty. Co byla tvoje taková...
-Jo. Pěkně mě to vzalo. -Jo?
-Stoprocentně. Já byl... -Kolik ti bylo?
Jedenáct.
Zrovna jsem šel na druhý stupeň.
Jo a a dost mě to vzalo.
Proto jsem potom pár let tolik vyváděl, protože jsem prostě
-nevěděl, co se sakra děje. -Byl jsi ztracený.
Jo, trochu.
Jo, prostě jsem tomu nerozuměl.
Tohle je pro mě taková druhá šance.
Pořád to tam bylo, když jsem byl mladší.
Prostě jsem se do toho ponořil a řekl si: „Musím si sehnat dům.“
A život... Neproklouzl mi mezi prsty,
ale než jsem se vzpamatoval, najednou mi bylo 30.
Víš? A prostě se to tak nějak stalo.
A teď mi to otevřelo oči
a přemýšlím nad hlubokými věcmi, no,
chci toho ze světa vidět víc.
Tak to zkusím a pořádně se do toho opřu.
Když na to přijde, ty peníze jsou
ta věc, o kterou tady jde, ale není to to jediné,
musíme taky dál pokračovat v tomto dobrodružství.
Jo, kámo, ať to tak jde dál.
Tak jo, jdu spát.
-Uvidíme se ráno. -Hezký šlofík přeju.
Zítra jdeme na to.
Zítra zase.
ISTANBUL TURECKO
Slyšíš to? Nekecej.
-Připravená? -Jo.
Tak jo.
Vítejte v Istanbulu.
Vaše další otázka je za 25 000 £.
Další otázka je za 25 000 £.
Najdete ji pod
Taksimským náměstím ve stanici metra.
Ve stanici metra.
Nachází se v servisním tunelu.
Máte 90 minut.
Máme 90 minut.
Budeme se muset poptat?
-Tady jsou další cedule. -Tak jo.
Za svou kariéru jsem zažila i pěkně riskantní chvilky.
V roce 2010 mě nasadili s RAF jako záložnici v Afghánistánu.
AEROMED DOSTANEME JE DOMŮ
Bylo to opravdu těžké, protože jsem vídala
mladé muže s hroznými zraněními.
A bylo to prostě... Bylo to těžké.
Myslím, že si člověk zvykne na fungování v určitém množství stresu.
A já pracovala jako sestra ve zdravotním středisku
v areálu Britského velvyslanectví v Kábulu
a když jsem slyšela opravdu blízko obrovskou explozi
a potom jsem zjistila, že to byl někdo,
kdo šel do nemocnice a vyhodil se do vzduchu
a zabil spoustu civilistů.
A bylo to... Bylo to děsivé, protože jsem tehdy byla hodně blízko.
Myslím, že na takovou práci
musíte být klidný člověk.
Abyste mohli pracovat pod takovým tlakem, musíte umět rychle uvažovat,
přemýšlet za pochodu a celkem rychle se rozhodovat.
Myslím, že tamhle jsou schody, dívej, metro.
Jestli tam je napsané „Taksimské“...
-Jo, je to tam. -Dívej, to je ono. Metro.
Je zavřené.
Jo, ne.
-Musí být ještě jiná cesta. -Jo, obejdeme to.
Dívej, to je výtah?
Funguje?
-Já nevím. -Ale kabely se pohybují.
Jo.
Bože. Je to obrovské.
Je to obří.
Ne.
Taksimské náměstí,
jedna z nejrušnějších stanic metra v Turecku.
Je dnes večer zavřená.
Je tam něco? Myslíš, že tam můžeme?
Máš něco, Beth?
Dívám se jestli tady něco nenajdu.
Servisní tunel.
Dobře. Co tam je? Peron jedna?
Jdeme tam. Jdeme.
-Je to tady děsivé. -Je to tady fakt strašidelné.
Přístup k vlakům.
-Dívej, je tam vlak. -Jo.
Jdeme tam, prostě to přeskočíme.
Jen, máme 15 minut.
Tak jo.
Je tady brána.
Servisní tunel.
Ale ne.
No, je to tady strašidelné.
Fakt strašidelné.
Myslíš, že budeme muset na kolej?
No, vypadá to, že jsou tu dva tunely...
-Hele, co to? -Tam je vlak.
Já myslím, že máme jít k vlaku.
-Je otevřeno? -Jo, je.
Jdeme dovnitř. Tak jo.
Bože, máme už jenom čtyři minuty, Jen.
Panebože. Vůbec nic tu není.
Je to dlouhý vlak.
-Pospěš si. -Jo.
Kufřík! Mám ho.
Vydrž, vydrž.
Prostě je otevřeme?
-Připravená? Máš ten druhý? -Jo.
Je to lebka.
Nacházíte se v jednom z nejstarších meter na světě.
Během nedávných vykopávek v této oblasti
byla objevena truhlice plná zvířecích koster
včetně pozůstatků z cirkusu.
Otázka za 25 000 £,
kterému cirkusovému zvířeti patřila tato lebka?
Šimpanzovi,
slonovi,
nebo medvědovi.
-Určitě to není slon. -Na sto procent to není slon.
-Můžu se podívat? -Jo.
Má velké špičáky.
A delší lebku.
Vypadá to spíš jako pes.
-Šimpanz by měl lebku spíš jako my. -Jo.
-Na naši se nepodobá. -Ne, to fakt ne.
-Takže medvěd? -Jo, já bych řekla, že medvěd.
Tak jdeme na to.
-Jo. -Připravená?
Raz, dva, tři.
Vybraly jste odpověď C.
Vaše odpověď je...
Tak jo...
Dává si na čas.
Bože, prosím.
Správná.
Kámo.
-Dobrá práce. -Já to věděla.
ZÍSKÁNO: 25 000 £
Kámo, už je takové vedro.
Vysílač se úplně zbláznil.
No, to je dobře.
Střelka lítá tam a zpátky. Takže...
Fakt?
Tohle to dělá poprvé.
-No, to je... -Upřímně...
-Takže musíme být blízko. -No, něco tady je.
-Slyšíš, jak je to nahlas? -Jo. Pořádně to řve.
Ne, to nemůže být ono.
Tamhle nebo rovně?
Takhle nahlas to ještě nebylo, takže to musí být tady.
Jo, jo.
Tady. Lopata.
Jo.
Dívej...
-To je ono. Začni kopat. -Vydrž. Pryč s tím vysílačem.
Jo. Jsme... Jsi přímo nad tím.
-Kámo. -To je pěkně hluboko...
Neusnadňuje nám to, co?
Zkus to ty, Joe. Vykopej to i trochu okolo.
-Je to kořen stromu nebo... -Myslím, že jo.
Jo, jsem si jistý, že to zakopal pěkně hluboko.
-Tady dole něco je. -Něco dole.
Musíme ještě kopat.
-Je to tam. -Jo, máme to.
-Jo, mám to. -Je to rukojeť?
-Jo, to je rukojeť. -Ale ne!
Rozbilo se to.
-Můžeme to vytáhnout za popruh. -Je to zabalené v plastu.
-Ale je tam popruh. -To nejde.
Takhle. Jen tak dál.
-Kámo. Přesně tak. Máš to. -Přetrhl jsi to?
Tak, to půjde.
Jo!
Dobrá práce, bože, dobrá.
Jdeme na to.
Zdravím.
„Vítejte v Riu.“
Joey a Jamesi,
očekáváte otázku.
-Jo. -Za 100 000 £ to nebude tak snadné.
Propána.
Vaše otázka je přes 3 200 kilometrů daleko.
Co to kurva je?
Cože? Po tom všem.
Jak může čekat, že to provedeme?
No, jak... Co... 3 200 kilometrů daleko?
Podívám se, podívám se na to.
„Vítejte v Riu.“
Je něco vzadu?
„Odkud tuto fotku vyfotili?“
Musíme do Ria.
Rio de Janeiro, zlato.
Kámo. Takže tohle je pláž Copacabana?
Jo, tohle je Copacabana.
Musím říct, že jsem nečekal, že budu zrovna tady.
Tak, co říkáš? Vytáhni ten pohled.
Jo.
„Odkud tuto fotku vyfotili?“
Pořád si myslím, že je to socha Krista Spasitele.
Jo?
Když se teď na to dívám, tak už si to nemyslím.
Odsud ji vůbec nejde vidět.
-Vidíš tam tu budovu? -Jo.
-Není to ono? -Tamta budova.
-Hilton? To je Hilton? -Jo.
Takže to je Cukrová homole.
Jo. Jsme si tím jistí?
-Jo, na sto procent. Vidíš tu lanovku? -Jo.
K tomu mohly být ty kladky.
-Z těch obrázků? Ve strojovně. -Jo.
-Určitě. -Jo, kámo.
Musíme se tam nějak dostat.
No, tak jdeme.
-Nejdřív stejně musíme jít pěšky. -Jdeme.
Vydrž.
Gratuluji, Joey a Jamesi.
Přišli jste na to.
Porozhlédněte se kolem sebe.
Čeká na vás černý Jaguar, který vás tam zaveze.
-To je Jaguar? -Já se v autech nevyznám.
-Černý Jaguar. -To je Jaguar, ne?
-To je Jaguar. -To tam mám jít takhle?
Miluju to tady... Jsi v rušném městě.
Jo.
Je tu pláž, jsou tu hory.
Je to neskutečné.
Ale určitě mi nikdo nedal vědět, jak se mám obléct.
Plavecké slipy a bikinová tanga.
Tak je to tady každý den.
Vypadáš, že máš na sobě pyžamo.
Taky úplně nevoním.
Jsme tady.
-Jdeme na to. -Jo, kámo.
Co myslíš, nahoru?
Vydrž. Zase se ozval ten telefon.
ZPRÁVA: VYDEJTE SE PO STEZCE DO DŽUNGLE
„Vydejte se po stezce do džungle.“
-To musí být tamhle. Rovně. -Jo, to bude ono.
Tak to si mákneme.
Myslel jsem, že takové ucho jako ty to vyběhne, no ne?
No jo!
Připadá mi, že jsme v tom Jaguaru seděli hrozně dávno.
To jo.
Musíme vylézt poslední úsek. To dáme.
Vítejte na Cukrové homoli.
Propána.
Kámo.
Polezeme nahoru.
Ten se musí bavit, co?
Jak to máme do háje udělat?
Asi na sebe hodíme výstroj a dáme do toho všechno.
To je nehorázné, kámo.
To je úplně rovně.
Začíná to být vážné.
To jsou pořádné boty, kámo. Ani nevím, která je která.
Ne.
Tyhle boty jsou elegantnější
než některé, ve kterých jsem tě za ty roky viděl.
No tak, ty bílé špičaté boty, co jsem měl,
byly za mlada v Blue Orchid legendární.
-Mám se ujmou velení? -Tak jo.
-Starší mají přednost. -Posluž si, brácho.
Tak jo. Jdeme to zkusit.
Vzhůru do toho.
Dej si na čas.
Nedokážu se chytit.
-Jsi v pohodě, Jamesi? -Jo.
Musím říct, že to někdy fakt klouže.
No, kámo.
-Bože! -Tohle není sranda, Jamesi.
Nemám sílu.
Ježíši!
Tohle je kravina.
Vůbec nemám sílu v prstech.
Hlava mi říká: „Už nemáš žádnou sílu v rukách.“
To není hezké.
A ty si říkáš: „No, pustit se nemůžu.“
A začneš trochu panikařit, nebo aspoň já.
Já se nebojím výšek a tak.
Ale jde o ten pocit, že ztrácíš...
Ztrácíš kontakt s realitou. Chápeš?
Jsi v pohodě, kámo?
Ty kráso.
Do prdele!
Zápasím tady.
Jo! Jo!
Jsi v pohodě, Jimmy? Už jsi skoro tam.
No tak!
-Dobrá práce, kámo. -Jo.
-Propána. -Bože!
Nečekal jsem, že to zvládnu.
Ruce mám jako z rosolu.
Potřebuju si zahulit, chápeš?
Je to neuvěřitelné, co?
To je ale výhled.
Podívej na ten výhled.
Máš ten pohled?
Asi jo, ale už z něj asi moc nezbylo.
Pořád to jde poznat, ale dívej, je to přesně ono.
Jo.
Jsme na správném místě.
Musí to být někde tady, ve strojo...
Viděli jsme ovládací panel.
Vydrž. To vypadá jak na fotkách.
Jo. Kladky.
Jsme blízko.
Kámo.
LANOVKA NA CUKROVOU HOMOLI PARQUE BONDINHO PÃO DE AÇÙCAR
Jo!
Musí to být někde tady.
On nás donutí jít až nahoru, že?
Potřebujeme hlavní strojovnu.
To je ono. Jsme tu.
Jo, asi máš pravdu. To je... Můžeme dovnitř?
Ne, je zamčeno.
Jo, myslím, že tam v rohu je ovládací panel.
Pamatuješ si na ten telefon a červenou skříňku?
Jo, pamatuju.
Vydrž.
ZPRÁVA: NASTUPTE DO LANOVKY
-„Nastupte do lanovky.“ -Kde je ta lanovka?
„Nastupte do lanovky.“
Ale ta lanovka tady není.
Ne. Podívej se.
Ta lanovka tady není.
Jo, no, lanovka je dole.
Takže tam musíme a musíme ji dostat nahoru?
Je to možné.
Jsou ty dveře...
Musíme vymyslet, jak je otevřít.
-Máme nějaké číslo? -Drax?
-Dal nám nějaké číslo? -Co Drax? Bylo to...
Jo. Jo. D-R-A-X. Zadej to tam.
D.
A.
To sis dobře zapamatoval, kámo.
Dobrá práce.
Máme nastoupit do lanovky. Takže nějak...
Musíme přijít na to, jak to otevřít.
To ti nevím.
Asi tu bude nějaké tlačítko, které máme zmáčknout.
Myslím, že to je už moc technické.
Mohli bychom celou tu věc vyhodit do povětří.
-Vyhodit tu skříňku do povětří. -Přesně. Myslím...
Zelené tlačítko znamená spustit. Já bych zmáčkl zelené tlačítko.
Něco takového. Nebo tohle?
Na tom panelu?
Chceš to zmáčknout?
Já to zmáčknu. Já v lanovce nejsem. Tak nespadnu, ne?
-Tak jo. Zkusíme to. -Doufejme... Jo?
Tak jo, připravený?
No, něco se děje.
Jo, rozjelo se to. Dobrá práce.
-Super. -Tak jo. Bezva.
Asi máme jít na plošinu.
Jo, jede nahoru. Dívej.
Ty kráso.
Tak to je boží.
Buď nám tam nechal otázku, nebo někam musíme.
Řekl nám jenom: „Nastupte do lanovky.“
Tak to s ním vezmeme prostě postupně.
Dveře jsou otevřené. Tohle se otevírá. Super.
Tak jo, dáme do toho všechno, co dokážeme.
Hlavně opatrně.
Je tu žebřík.
Asi musíme jet dolů.
-Hele! -Takže musíme... Tak jo.
A je to tady zas.
Je to tady zas.
A co teď? Kam?
-Vyjíždíme. -Vyjíždíme.
Jsem úplně napnutý.
Já jsem taky úplně napnutý.
Je to... Něco tu nesedí.
Mám takový zvláštní pocit.
-Víme, že se něco stane. -Jak...
-Musí tam něco být. -Je tady žebřík.
Jo. Na to se snažím nemyslet.
Je to...
Jo! Do prdele!
Ježíši!
Co to dělá?
Já to kurva věděl. Já to věděl.
Telefon se ozval.
Ježíši Kriste. Další zpráva.
ZPRÁVA: VAŠE OTÁZKA JE VENKU
Jasně, že je venku, já to věděl.
Hele, dívej, ty háčky na žebříku se zaháknou sem.
Jo, začíná mě štvát, páprda jeden.
Tak jo. Trošku dozadu.
-Je to jako... -Máš to?
Je to tam, drží to tam.
Tak jo, jdeme na to.
-Tak co s tímhle? -To se otevře.
Hlavně ať se to nezavře.
Chytnu se toho.
Krucinál!
Teda ten výhled je fascinující, odsud asi trošku děsivý,
to musím říct.
-Krucinál. -Tak co máme?
Máme jen to, že jsem na lanovce.
Pohled je okouzlující, ale situace je trochu jiná.
Jsi jenom přes 600 metrů ve vzduchu.
Vydrž!
Co máš?
Ten debilní kufřík visí na konstrukci.
Zvládneš tam vylézt a vzít ho?
-Asi nemám na výběr. -No, to moc nemáš.
Dávej pozor, trochu se to houpe.
Já doslova stojím na lanovce
asi tak 2 000 metrů ve vzduchu.
Krucinál.
Jsi v pohodě?
-Mám to. -Tak jo, super, podej mi ho.
-Vezmi to. -Podej mi ho.
-To je ono. Jo. Mám ho. -Máš ho?
Jo, mám ho. Šikula.
-Musím počkat, až slezeš dolů. -Jo, jsem dole, jsem pryč.
Mám tu stoličku.
Jo. Vezmi to a dáme to tam.
Společně, kámo.
Raz, dva, tři.
Pod vámi leží Rio de Janeiro.
Jedno z nejkrásnějších, ale někdy nejnebezpečnějších míst na světě.
Z chaosu tohoto města vznikla bossa nova,
hluboce evokující a emocionální typ samby,
který zrovna posloucháte.
Otázka za 100 000 £,
jaký pocit má tato hudba vyvolávat?
Radost,
žárlivost,
nebo touhu?
Překlad titulků: Jolana Vařáková
Kreativní dohled Kristýna