BENÁTKY ITÁLIE
Tento had dokáže člověka zabít během několika vteřin.
Otázka za 25 000 £,
jak dlouhý je tento had?
Sto osmdesát pět centimetrů?
Dvě stě dvacet centimetrů?
Dvě stě šedesát pět centimetrů?
Určitě přes 185.
Myslím, že určitě přes 220. Takže jsme blíž 265?
-Jsi si jistý? -Jo.
-Fajn. -Dobře, hele, zkusili jsme to.
-Není to jednoduché. -Jo.
Hada nemůžeš měřit donekonečna.
-Jdeme na to? -C a 265.
Otázka za 25 000 £,
vybrali jste odpověď C.
Vaše odpověď je...
Kámo, no tak.
Ty šmejde.
Správná.
-Jo! Pojď sem. -Jo! Pojď sem, kámo.
-To je vynikající. -Kámo.
007: CESTA K MILIÓNU
Ne, vezmi... Dej ruce na volant.
APULIE ITÁLIE
-To je fajn. -Ne, to nedělej.
Dej ruce na volant.
Neboj se, to zvládám.
Jsi moc na kraji.
Věř mi.
Je toho moc.
Půl hodiny, zlato.
Jo. Půl hodiny.
Na nalezení otázky. Jo.
Josh a Kamara.
Manželský pár.
To mě podrž. Co je to?
Ovce.
Co to sakra?
Pomalu, zlato.
Panebože. Panebože.
Jdu se ho zeptat.
Řekni: „Il ponte di Gravina.“
Il ponte di Gravina.
-Il Ponte di Gravina. -Fajn.
Promiňte!
Il ponte di Gravina.
Mluvíte anglicky?
Ne.
Il ponte di Gravina.
Jo.
Doleva.
Tudy, že?
Já nevím. Co to říkal?
Říkal, že máme jet rovně. A pak doleva.
A co čas?
Čas.
Deset? Deset minut. Dobře.
Tak jo, pojď, jdeme.
-Kamara je z Karibiku. -Jo.
Jo a já jsem z Bangladéše.
-Takový mix nikde nenajdete. -Ne. Panebože.
Tohle je takový ten koktejl, u kterého si každý řekne: „Panebože.“
-A pak si to navždy pamatuje. -Panebože.
No, zatím si vedli dobře.
ÚROVEŇ 1 SKOTSKÁ VYSOČINA
Ten telefon zvoní.
Haló?
Otázka za 5 000 £,
podle pověsti
se kdysi v těchto zemích toulalo mýtické stvoření.
Jaké rohaté mýtické stvoření to je?
JAKÉ ROHATÉ MÝTICKÉ STVOŘENÍ TO JE? A. KYKLOP B. ĎÁBEL C. JEDNOROŽEC
Na jedné vlajce
je lev a jednorožec.
-Jo, myslím, že C. -Tak ho ber.
Dobře.
-Tak co? Je to zelená? -Zvedni to. Zvedni to.
Ano!
VÝHRY ZÍSKÁNO 5 000 £
Další otázka je za 10 000 £.
Najdete ji asi 13 kilometrů odsud za těmito horami
ve městě Kinlochleven
v domě zvaném Kincaid.
Dům Kincaid. Kincaid!
Sakra.
Haló?
Fajn, hledáme něco.
To je ale dům.
Bojím se. Počkat.
Počkat, zadrž.
Je tady hodně věcí s královnou.
Cítím se hrozně, že jsem tu v botách.
Haló? Dívej: „Přehraj mě.“
-Sakra. -Něco tu je.
Jo, jo. Vydrž.
Princezna Alžběta s dětmi přijíždí do Skotska.
To je princ Charles?
Otázka za 10 000 £, jaký je to rok?
Do háje.
JAKÝ JE TO ROK? A. 1940 – B. 1950 – C. 1960
Královnou se stala v roce 1953.
Jo, královnou od roku 1953, takže 1960 to nebude.
-Jo. -Jo?
A rok 1940 to taky být nemůže, protože ještě neměla děti.
Nebyla vdaná. Bylo to v roce 1950.
-Jo. -Khalas. Hotovo.
Dobře, jsi si jistá?
Sakra.
Milion liber by nám a našim dětem změnil život.
Mohli bychom koupit dům, mohli bychom koupit auto.
Vybrali jste odpověď B.
Dokonce bychom se mohli přestěhovat do jiné oblasti.
Vyrůstali jsme na největším
sídlišti se sociálním bydlením v celé Evropě.
Rasismus, útoky nožem, střelba.
Všechno, co dnes děláme, děláme pro naše děti.
Nechceme, aby si museli prožít to samé.
Vaše odpověď je...
Panebože.
Prosím.
Správná.
-Jo! -Jo! Panebože!
Cože?
-Jo? -Dokázala jsi to.
Dobrá práce, skvěle, dobrá práce.
VÝHRY ZÍSKÁNO 10 000 £
ÚROVEŇ 2
Další otázka je za 25 000 £.
Najdete ji asi 50 kilometrů odsud
vedle Il ponte di Gravina.
Tam hledejte nejvyšší bod.
Máte 90 minut.
Tady je ta křižovatka.
No tak, jedeme.
-Soustřeď se. -Dávej pozor na značky.
Sleduj značky.
-Dobře. -Il ponte di Gravini.
„Gravina.“
-Pojď, zlato. -Jo.
To dáme.
Opatrně.
To mě podrž.
Krucinál.
Hledejte nejvyšší bod.
Otázku najdeme na nejvyšším bodě.
Na těch budovách?
-U kostelního zvonu? -Pokud nemyslí ten jeřáb?
Jeřáb?
Panebože.
Vidíš to, zlato?
Jo, něco tam visí.
-Na konci? -Jo.
To jste nečekali.
Zlato?
Panebože.
To si ze mě děláš srandu.
Panebože. Fajn. Potřebuju to rozdýchat.
Je tu jeden postroj. Cože? Takže tam musí jeden z nás.
Zlato. Jsi v pohodě?
Jsem podělaný strachy.
Já se bojím výšek. Ty se výšek nebojíš.
-Jo? -Taky se bojím výšek.
Hele, nemůžeš jen tak začít tvrdit, že se bojíš výšek.
-No tak. Nevysmívej se mi. -Fajn.
Za celou dobu jsi to nikdy nezmínila.
A teď mi tvrdíš, že se bojíš výšek? Ale no tak.
To zvládneš.
Hele, já se fakt výšek bojím.
-Dobře. -Jo?
Tam? Nikdy.
-Zlato, jestli... -Už z toho útesu
jsem byl podělaný strachy.
Dobře.
-Tak já tam vylezu. -Jo.
Já se budu dívat.
Jo.
Vždycky jsem navenek působila přísně
a neprojevovala emoce.
Do toho.
A myslím, že to souvisí s tím, jak jsem vyrůstala.
Pozor na hlavu.
Otoč se...
No tak, Kamaro.
Vyrůstala jsem v neúplné rodině.
Táta odešel, když mi bylo asi šest.
Hezky pomalu.
Doma se toho stalo hodně
a já odešla z domu celkem brzo.
Tehdy jsem musela převzít odpovědnost,
abych přežila
a aby ze mě něco bylo.
Vždycky jsem tak trochu bojovala.
Vždycky jsem musela za sebe bojovat.
Bojovat o své přežití a jistotu, že jsem v pořádku.
Ježíši. Do háje.
Je mi špatně. Alláhu.
Jsem unavená.
Jsem fakt unavená.
To zvládneš, to dáš.
Přesně tak, zlato, to dáš!
Jen tak dál.
Jsi úžasná.
Jen tak dál, zlato.
Sakra, neměla jsem se dívat dolů.
Vítr, ten vítr.
To zvládneš, to dáš.
Sakra.
Zlato, začíná tu foukat!
Sakra.
Bože. Tak jo.
Zlato, jsem tady.
Kufřík jsem zahákla k sobě, zlato.
Jo!
To je moje holka!
Jsem na tebe pyšný. Dobrá práce.
Dokázala jsi to.
Jsi skvělá.
Pojď sem. Musíme odpovědět na tu otázku.
Dobře.
-Jdeme na to. -Jo.
Doufám, že jste se pokochali dechberoucím výhledem na italský venkov.
To tady, v jižní Itálii,
připravila profesionální travička smrtící lektvar,
který se prodával v lahvičkách od parfémů ženám, které chtěly zabít své muže.
Byl bezbarvý,
bez zápachu, bez chuti
a pravděpodobně vedl k 600 úmrtím.
Ani na to nemysli.
Otázka za 25 000 £,
jaká byla hlavní složka jedu?
Arsen.
Síra.
-Zlato. -Tak jo. Fajn.
Takže zlato to určitě není...
-Je barevné. -Jo.
Síra. Síra.
Bože, jsem tak unavená, jo?
Nedokážu přemýšlet. Síra...
Arsen.
Myslím, že jsem někde slyšel, že se používá jako jed.
-Jsi si jistý? -Ne, neházej to na mě.
Arsen.
Buď jsem měl zjevení, nebo...
-Říkáš arsen? -Jo. Dáme to.
-Pokud to zčervená, tak to není vtipné. -No tak. To se neboj.
Dokázala jsi to. Byla jsi úžasná.
O to se neboj.
To, co jsi tam předvedla, to bylo
nepřemožitelné.
Jo, některé ty otázky, no, když je máš před sebou,
-tak máš úplné okno. -Nedokážu přemýšlet.
Tak a je to...
Jo! Dobrá práce, zlato.
Bože! Dokázali jsme to.
-Vykřič to do světa. -Panebože!
-Itálie. Bellissimo! -Bože. Hele.
To bylo fakt těžké.
-Mám radost. -Úžasné.
To jsou slzy štěstí. Slzy štěstí. Nádhera.
Fajn. Pardon.
-Bylo to tak... Jo. -Už je konec.
Byla jsi úžasná.
Mám radost. Zvládli jsme to.
„My“?
To je šlechetné.
Dobrá práce, zlato.
ZÍSKÁNO 25 000 £
NEAPOL ITÁLIE
Možná tu budou nějaké značky.
Tamhle je stánek, jestli chceš...
-Chceš vyskočit a jít se zeptat? -Můžu.
Jo.
Anglicky?
-Trošku. -Trošku?
Via dei Tribiani?
Jo.
Ne, ne, ne.
Trasu.
Hledáme Via dei Tribiani.
-Via dei Tribuani. -Via dei Tribunali.
-Cestu? -Jo. Tamtudy?
Jo. Jeďte rovně. Jo. Asi deset minut.
Jo. Fajn. Díky.
-Jo? -Jo.
Chtěl mi prodat Peroni.
-Co ti chtěl prodat? -Pivo.
ÚROVEŇ 1
Keith a Nick.
Ty jsi vyrazil víc dveří než já.
Tohle šlo.
Dva bývalí policajti.
Jsou tady lyžařské hůlky a velký stříbrný kovový kufřík.
Otázka za 5 000 £,
jak se jmenovaly mocné rodinné skupiny, které vládly Skotsku?
Jsem si celkem jistý, že je to B, klany.
-Společně. -Společně.
-Jo! -Jo.
Další otázka je za 10 000 £.
Toto je hrad Stalker.
Po staletí zde chovali jestřáby.
K jaké aktivitě využívali jestřáby?
Ke špionáži?
K lovu?
K posílání zpráv?
Určitě ne ke špionáži. To byli holubi.
Já bych řekl lov.
Nepouštěj to, pokud si nejsi 100% jistý.
Pustíme to společně, kámo.
Vaše odpověď je...
Správná.
Jo!
ÚROVEŇ 2
Další otázka je za 25 000 £.
Rovně tudy, že?
Najdete ji na Via dei Tribunali.
V Caseggiato Sciarra ve třetím patře.
-Jasně. -Casabla da...
Fajn. Jsme tu správně?
Jo.
Máme jenom 15 minut.
Dobře.
Když jsem odešel, trvalo mi asi půl roku
si zvyknout, že už u sebe nenosím svůj průkaz.
Ten definoval, kým jsem byl 30 let.
Byla to moje identita.
Máme devět minut, Nicku.
Pokud ho najdeš, tak by se to hodilo teď.
Třicet let s rodinou a já teď skoro truchlím.
-Caseggiato Sciarra. -Našel jsi to?
První službu jsem měl s Keithem v roce 1991.
Od té doby jsme blízcí kamarádi.
Musíme běžet.
-Dostat se do třetího patra. -Třetí patro.
Přemýšlíme stejně.
Dařilo se nám řešit případy, dařilo se nám spolu vycházet.
A když bylo v práci dusno
nebo se ti nedařilo, tak tě podpořil.
-Zkus ty dveře. -Je otevřeno.
-Fajn. -Haló? Je tu někdo?
-No, tohle je zajímavé. -Dobře. Copak tu máme?
Vypadá to, že někdo procházel deník.
-Nicku, tady. Pojď sem. -Jo.
Velká bedna.
Otevřeme ji?
Tak jo.
Zvládneš to?
Za chvilku.
Vypadají trochu agresivně.
Jdeme na to.
Schovává se v něm další had?
No, řekl bych, že tady maličký,
-tohle stvoření půjde zpátky do bedny. -Mám ho dát do bedny?
Myslíš, že ho můžu zvednout za ocas?
Hodně se kroutí.
Myslíš?
Počkat.
Dobře. Fajn, zajdu pro...
Jo, tohle bylo trošku moc blízko.
Chtějí mít hlavně hlavu pod kontrolou.
Tak do toho.
Tak jo. Tady.
-Máš ho? -Mám ho.
-Ty jdi otevřít bednu. -Jdu.
Jdu otevřít bednu.
Co nejdřív bych prosil.
-Vrátíme tě za kamarády. -Nezapomeň na ocas.
-Dobré? Tak a je to. -A je to.
Týmová práce.
Nikdy jsem
takhle nedržel hada.
Ty jsi ho nedržel, ty jsi ho pustil.
No, já ho držel a pak byl hlavou blízko mojí ruky.
-A já myslel... -Jo.
Nenechte se těmi hady rozrušit.
Jsou docela neškodní.
„Docela.“
Obraz před vámi je mistrovské dílo.
Žena s vějířem od Modiglianiho.
V roce 2010 ho ukradli
během jedné z největších loupeží umění na světě
společně s obrazy od Picassa a Matissa.
Hodnota ukradených uměleckých děl
se odhadovala na více než 100 milionů liber.
Pachatele zajali
a odsoudili u pařížského soudu.
Otázka za 25 000 £,
ke kolika letům vězení byl tento muž odsouzen?
Co to...
Ke dvěma rokům?
K osmi letům?
K dvaceti pěti letům?
Tak jo.
Tak jo, já nemám nejmenší ponětí.
Ale tamhle jsou noviny.
Chtěl jsem říct, tohle...
-Porozhlédneme se tady. -Můžou tam být stopy.
Problém je ten, že italštinu nepřečtu.
Ale možná to tam bude velkými písmeny.
Tady nic není.
Fajn.
Všechny knížky tady jsou o umění.
-Máš něco? -Ne.
Na co teď myslíš?
Je to francouzský soud.
Francouzské soudy jsou notoricky přísné, ne?
No, musím přiznat, že se kvůli tomu
začínám přiklánět spíš k 25 letům než osmi.
Dva roky jsou moc mírné. A i na...
I na osm let, jde přece o krádež v hodnotě 100 milionů liber.
Dostaneš jenom osm let?
To spíš asi skončíš s 25.
-Co ti říká instinkt? -No, ten mi říká, že je to 25.
To mi můj instinkt říká taky.
Nic jiného nemám.
Nemám nic jiného, co bych...
Instinkt ti říká 25. A můj instinkt teď taky říká 25.
Spokojenej?
-Ne, nejsem. -Takže ne, ale...
Ne, ale jsi rád, že zmáčkneme C.
Protože jinak bloudíme v kruzích, ne?
Jo, asi jo, asi jo.
-Připravený? Tři, dva, jedna, teď. -Tři, dva, jedna, teď.
-Připravený? -Jo.
Vybrali jste odpověď C.
-Myslím, že je to B. -Asi teď je.
Vaše odpověď je...
Nesprávná.
Tak nám to řekni.
Zbav nás toho utrpení, prosím.
Nesprávná.
To je zločin.
Sbohem.
GRAVINA ITÁLIE
Haló?
Další otázka je za 50 000 £.
Najdete ji asi 32 kilometrů odsud.
-Třicet dva kilometrů. -Třicet dva kilometrů?
-Ve městě Matera. -Ve městě Matera.
V restauraci jménem Taranto.
Na nalezení otázky máte 90 minut.
Devadesát minut.
-Restaurace jménem Taranto. -Fajn.
-Dobře, tak jo. -Fajn. Co chceš dělat?
-Třicet dva kilometrů. -Myslím...
Měli bychom jet autem.
Tak jo, takže zpátky. Jo? Pamatuješ si to?
-Jo. -Matera.
Bože. Pásy. Hotovo?
Panebože! To ani neříkej. To auto nejede?
Jede. Jede. Asi.
Co se děje?
Otočím tím.
-Tak jo, to auto nejede. -Fajn.
To jako vážně.
Dostaneme tak super auto a pak...
Víš co,
na sto procent za to může ten, se kterým mluvíme po telefonu.
On nám pokazil auto.
Pardon. Anglicky. Anglicky ne?
-Tak jo. -Tady nejsi v Londýně, kde jezdí taxíky.
Chceš se zeptat jednoho z nich?
-Koho? -Tam v autě.
-Trošku. -Fantastické.
Potřebujeme do Matery.
-Vezmete nás do Matery? -Nastupte si.
-Fajn. Úžasné. -Děkujeme.
Jmenuju se Gino.
-Ahoj, Gino. -Jmenuješ se Gino?
Jsi superstar. Moc díky.
-Máme 65 minut. -Máme něco málo přes hodinu.
Něco přes hodinu. Musíme tam dojet.
Můžeš jet rychle? A po nejrychlejší trase?
V materském dialektu...
-Jo. -...se řekne „jedeme“...
Dobře.
Jedeme!
Gino, víš, kde je restaurace...
-Jo. -Taranto.
Taranto. Taranto.
Jo. Je to fakt dobrá restaurace.
Můžeš nás tam zavézt?
Jsi anděl.
Jdeme na to.
Prostě jdeme dál. Říkal, že máme jít rovně.
Říkal rovně, tak půjdeme dál rovně.
-Patnáct minut. -Sakra. Máme 15 minut. Pohni.
Je sedm hodin.
-Tak jo. Kam? -Ne, ne. No tak.
-Opatrně, schody. -Jo.
Dobře. Není tu světlo. Tady není restaurace.
Podívej, jo.
-Jdeme. -Jo. Pospěš si.
Zkus kliku.
Je tam klíč?
Nějaké klíče?
Snažím se přemýšlet.
Co dělat. Co máme dělat.
-Sakra. -Ne, nic tu není.
Jsou to klíče? Ne, to je sklo.
Máme rozbít sklo?
Vykopnout dveře?
Ne, zkusím do nich kopnout.
Jo, do toho. Kopni do nich.
Raz, dva, tři. Sakra.
-Jo, jdeme. -Fajn.
Panebože.
Vypadá to tu šíleně. Ďábelsky.
-Pojď. -Co se tady odehrává?
-Tohle mě děsí. -Půjdeme nahoru?
-Panebože! -Tady. Hej.
Počkat, počkat. Cože?
Dívej, dívej.
-Ten není živý. Je živý? -Já nevím. Zaklepej na něj.
Ne, není živý. Vidíš? Super.
Máme kufřík. Zvládli jsme to.
Dobře. Jdeme na to.
Ne...
Nedaleké město Taranto
propůjčilo jméno tomuto krásnému pavoukovi.
Tarantule.
Po tísiciletí lidé žili ve strachu a harmonii s tarantulí.
Její hrůzostrašné kousnutí dalo vzniknout divokému tanci,
tarantele,
spojené se svíjivou bolestí, která může následovat po tarantulím kousnutí.
Otázka za 50 000 £,
kolik přibližně váží tato tarantule?
Ježíši Kriste.
Dvacet tři gramů?
Padesát tři gramů?
Osmdesát tři gramů?
Jak tohle máme do háje zjistit?
-Já říkám... -Kolik váží?
Asi toho pavouka musíme vytáhnout.
-A najít nějakou... -Já se ho nedotknu.
-Najít...
-Já se toho pavouka nedotknu. -Váhu nebo tak
-a pak... -Je to živý pavouk?
Já ti nevím.
-Počkat, vydrž. Ale ne! -Ne, poslyš...
-Sakra. -To je živý pavouk. Do háje!
To je...
Ježíši!
Ne, vážně, já se ho nedotknu.
Můžeme najít váhu.
-Ne. Ne. -Dát ji na váhu.
-Žádná váha tu není. -Zvládneme to.
Šoupneme tu tarantuli na tu váhu.
Zlato.
Sakra.
-Nemůžeme radši hledat nápovědy? -Jsme v kuchyni.
Je tu váha.
Jo.
Dobře, pak...
Můžeme klidně...
Vymyslíme, jak ji zvážíme,
než ji vůbec vytáhneme, nechci si s ní hrát.
Tohle je 50.
-Tohle je 50. -Dobře.
Od padesátky se odpíchneme.
Takže tam dej 50. Pokud bude pavouk výš...
-Pavouk bude výš... -Znamená to, že je moc lehký.
Takže pokud bude pavouk výš a máme tam 50,
tak to znamená, že váží 23.
A pokud bude pavouk níž a tohle se zvedne,
tak to znamená, že váží 80.
Ale pokud budou celkem stejně, tak váží 53.
Dává to smysl?
-Jo. -Jo?
Takže tam dáme 50, od toho se dobře odpíchneme.
Ježí se mi chlupy hrůzou.
-Mám husí kůži. -Nevím, jak na to.
Váhu zvládnu.
David Attenborough si s tím může hrát celé dny, ale...
Ale se mnou nepočítejte.
Ne, nemůžu. Bylo to v pohodě, když byl skrčený.
Dívej! Dívej na to.
Můžeme to už mít za sebou? Ještě mě vyděsíš tak, že uteču.
To zvládneš, zlato. To dáš. To dáš.
Pozor na váhu. Přesně tak, zlato. Tak.
Skvěle, zlato. To je ono.
Tak jo, tak jo.
Tak jo. Co udělala ta váha?
-Co udělala ta váha? -Já to neviděla.
-Dej mi to. Buď na té straně. -Vezmi tu bednu.
Sakra.
Tak. To je ono.
Pomalu se vrať tam, kde jsi byl.
Tak jo, to je ono. Tak.
-Dívej se na váhu. -Jo.
Tak jo. To je ono, zlato. Počkat. Pozor, ne tak...
-Tak jo, ne... Žádné prudké pohyby. -Vidíš? Jdeme na to.
Počkat, ne.
Je...
Počkat. Pořád se to hýbe. Nedávej vedle něj tu bednu...
Počkat. Tak jo, vydrž.
Váží 53.
-Váží 53. Vrátíme ho? -Jo.
Tak jo. Tak pojď, Spidey.
No tak, to je ono.
Hezky, to je ono.
Jo, šikula. Podej víko.
Bože.
Třesu se. Tak jo, tak teda 53, jo?
-Jo. Dobře. -Moje nohy... Třesu se...
-Padesát tři? -Jo.
Otázku za 50 000 £,
vybrali jste odpověď B.
Vaše odpověď je...
No tak, no tak.
Prosím.
Správná.
-Jo! -Jo.
Zvládli jsme to.
Hele, Spidey.
Zvládl jsi to, kamaráde.
-Vedl sis skvěle. -Ne, to ty, Kamaro. Dobrá práce.
JMÉNO: KAMARA & JOSH
Ty kráso.
ZÍSKÁNO 50 000 £
BENÁTKY ITÁLIE
Jak je, mami? Tady James.
Ahoj, Jamesi. Jak se daří?
Kde teď jste?
Jsme v Benátkách.
CROYDON ANGLIE
V Benátkách? Panebože.
No, vyhráli jsme 25 000 liber.
Vy jste vyhráli 25 000 liber?
Nikomu ani muk, jinak nás vykradou.
Jo. Díky tomu, že jsme změřili hada.
Dám ti na chvilku Joea. Protože musíme valit.
-Ano, mami? -Ahoj, zlato. Jak je?
Jo. Máme to. Jo. 25 táců.
Vedete si fakt dobře. Hlídáš ho?
Jo, chová se slušně, jo. Jo, řízl se do kolena
a roztrhl si košili.
Jo, je v pohodě. Starší brácha na něj dává pozor.
Co to James říkal o tom hadovi?
Slyšela jsem něco o hadovi, ale nevím, co říkal.
Ztrácíš se mi. Musíme jít.
Hovor se trochu seká.
Snad se uvidíme, až budeme mít dalších 50 litrů.
Hodně štěstí. Ahoj, zlato. Ahoj. Mám vás ráda.
-Opatrujte se. Čau čau. -Ahoj, mami. Čau.
Je to tady.
Další otázka je za 50 000 £.
Další otázka. 50 litrů.
Najdete ji poblíž náměstí sv. Marka.
Najdeme ji poblíž náměstí sv. Marka.
Na žluté bójce
v laguně.
V laguně.
Panebože.
Otázku musíte nalézt do 19:00,
nebo vaše cesta skončí.
-To není ta žlutá bójka, ne? -Já myslím, že asi jo.
Hele, jedna je přímo před tebou.
Potřebujeme dalekohled.
Ne, určitě tam něco je.
Něco tam bezpochyby je.
-Dobrý den. -Dobrý.
Můžete nás vzít k té žluté bójce?
Chceme tam jen něco vyzvednout a hned se vrátit.
-Prosím. -Prosím.
-To nejde, pane. -Proč ne?
-Protože jsou tam teď závody. -Je tam zavřeno.
-Jsou tam závody? -Jo.
A můžeme se tam dostat ještě nějak jinak?
-Teď ne. Je tam zavřeno. -Ne.
Je tam zavřeno.
-Je tam zavřeno. -Tak co můžeme dělat?
Musíme najít gondoliéra darebáka. Někoho, kdo, no...
Tady je motorový člun.
-Zeptáme se ho? -Jo.
-S bráchou... -Jo.
se potřebujeme dostat k té žluté bójce.
-Ve vaší lodi. -Je to možné?
Ne.
Zavřeno. Regata.
-Prosím. -Prosím.
Musíme se tam dostat.
-Je to příležitost, co mění život. -Tak jo.
Možná o půl sedmé.
-Půl hodiny. -Takže...
-18:30. -18:30.
-18:30? -Jo.
-Vezmete nás? -Jo.
-Jste dobrý chlap. -V 18:30 musíme vyrazit.
-Máme čas jen do 19:00. -Dobře.
-Tak jo. -Jo.
-Tak zatím. -Jasně.
-Tak o půl sedmé. Díky. -Jo.
Tohle je noční můra. Protože doslova ztrácíme čas.
Ale není to naše vina, že tam nemůžeme.
Byli jsme tu v 17:00.
Jen doufám, že fakt budeme moct vyrazit včas.
Hned o půl sedmé budeme na jeho lodi.
-To musí být ona. -Jo, to je ona.
-Musíme to zkusit znovu. Jdeme. -Musíme jít.
Kámo, můžeme jet? Můžeme jet?
-Danieli. Můžeme jet? -Ne. Dívejte, regata.
-Danieli. -Je tam regata. Vy tam nemůžete.
Počkat. Hned jak budou pryč, můžeme hned jet?
Zůstaňte tady. Počkejte.
Jo, závodíme s časem.
Závodíme s časem.
-Jo. -Snažíme se být v klidu.
-Podívej. Jo. -Snažíme se být v klidu.
Ale fakt nám utíká čas.
Tak jo. Mohlo se toho pokazit tolik, ale zrovna debilní regata.
Dívej, jak je v klídečku, hezky cigárko a na lodi.
On je v klidu, ale nečeká na 50 litrů, ne?
To je částka, co ti změní život.
Kolik je hodin?
Máme 10 minut.
-Už skončili. Pojďte. -Tak jo.
-Naskočte. -Moc díky.
Asi si budeme muset trochu pohnout.
Tak jo, přijeď trošku blíž prosím.
Dívej. Je to přivázané za řetěz.
Jo. Vidím to.
-Přijeď blíž, jestli to jde... -Zavez nás co nejblíž, kámo.
Co nejblíž.
Nepřitáhnu se.
-Tak jo. Fajn. -Dobře.
Připravený?
-Dívej, je to přivázané. -Jo, no.
Myslím, že nejdřív musíme...
Rozvázat ten provaz.
Jak jsme na tom s časem, Jamesi?
Teď to celé nerozvážeme, takže...
Zkusíme toho vytáhnout co nejvíc.
Asi to chce ještě povolit.
-Asi to mám. Jo? -Zkus to. Do toho.
To půjde, to půjde.
Dej to sem.
Budeme odpovídat tady, nebo se vrátíme na břeh?
-Co myslíš? -Nemáme čas, takže tady.
-Tady. Vydrž. -Jo.
Tak jo.
-Dobrá práce. -Panebože.
Jdeme na to.
Jste v Benátské laguně.
Odsud můžete vidět vjezd do Canal Grande.
Jedná se o nejrušnější lagunu na světě,
kterou projíždí všechny možné lodě.
Aby se zabránilo nehodám a poškození základů Benátek,
zavedly se rychlostní limity.
Do hajzlu.
Otázka za 50 000 £,
v této laguně, kde se teď nacházíte,
jaký je zde rychlostní limit?
Dva kilometry za hodinu.
Sedm kilometrů za hodinu.
Čtyřicet tři kilometrů za hodinu.
Já bych řekl, že to je sedm kilometrů za hodinu.
To si myslím.
Viděl jsem lodě, které určitě jely víc než dva kilometry.
Jo, ale lidi rychlostní limity nedodržují. Nezapomeň.
-Ale 43 kilometrů za hodinu je rychlé. -To škrtáme.
-To nemůže být správně. -Shodneme se na tom?
-Jo, shodneme. -Jo.
Dva kilometry za hodinu.
-Když já běhám pět kilometrů za hodinu... -Jo?
Tyto lodi můžou jezdit rychleji.
I kdyby se jenom couraly.
Na běžícím pásu uběhnu osm kilometrů za hodinu.
Já myslím, že je to sedm kilometrů za hodinu. Ne...
-Musí to být víc než dva. -Podívej.
Jak rychle jede tamhle ta loď?
-To bude víc než dva kilometry. Jo. -Víc než dva kilometry.
Neřítí se, ale je to víc než dva kilometry za hodinu.
Jo. A 43 je moc.
To v žádném případě.
-Musí to být sedm. -Tak jdeme na to, sereme na to.
-Jsem úplně vyřízený. -Tak jo, jdeme na to.
Jdeme na to.
Připravený?
-Jo! Jo. -Jo!
-Padesát táců! -Padesát litrů!
Oficiálně splatím studentskou půjčku!
Jo!
ÚROVEŇ 3
AMAZONSKÝ PRALES BRAZÍLIE
Jak zpívá Axl Rose: „Vítejte v džungli.“
Jdeme do pořádného utajení.
Překlad titulků: Jolana Vařáková
Kreativní dohled Kristýna