Tady je ta křižovatka.
Jdeme na to.
Jen dávej pozor na značky, sleduj značky.
-Tak jo. -Il ponte di Gravina.
Gravina. Tam.
To mě podrž! Krucinál.
Hledejte nejvyšší bod.
Na těch budovách? U kostelního zvonu?
Pokud nemyslí ten jeřáb?
Jeřáb? Jo, něco tam visí.
Panebože.
Jo. Jasně.
Když pošlete normální lidi na dobrodružství jako z Jamese Bonda,
zhroutí se?
Sesypou se jako domeček z karet?
Nebo výzvu přijmou,
když je správně povzbudíte?
Ne, Grace, počkej.
Jsme tak blízko.
Tak blízko.
Kvůli čemu by šli až na konec světa?
A je to tady zas, brácho.
Kvůli lásce?
Kvůli rodině?
Signál mě vede doleva, tati.
-Jo. -Do... Tati.
-Nemám kudy doleva odbočit. -Prostě jeď doleva.
-Same, tohle má náhon na zadní. -Prostě tam jeď!
Tati, jeď!
Ne.
Pokud nás náš svět naučil aspoň jednu věc,
nejlepší motivací jsou pro lidi
peníze.
Devět milionů liber.
Devět dvojic normálních lidí.
Jeden milion pro každou z nich.
Po celém světě jsem rozmístil 10 otázek.
Ten telefon zvoní.
-Haló? -Najděte je...
Haló?
Zodpovězte je...
KDY PŘISTÁLA SONDA VIKING 1 NA MARSU? A. 1969 B. 1976 C. 1983
Vyhrajte milion liber.
Milion liber, kámo.
Co by člověk neudělal?
V cestě jim stojím
jen já.
007: CESTA K MILIÓNU
ÚROVEŇ 1
SKOTSKÁ VYSOČINA
Začneme s touto dvojicí.
James a Joey Boneovi.
Bratři Boneovi z jižního Londýna.
Některé ty hory vypadají trochu děsivě, co?
Fakt děsivě.
Vypadají hrozivě.
-Musíme tam vylézt? -Je to trochu znepokojující, ale...
JMÉNO: BRATŘI BONEOVI
Tohle už určitě není Croydon, Jimmy.
Zvoní tam telefon.
Haló?
První otázka je za 5 000 £.
-První otázka, 5 000. -Jasně.
-Ale musíte ji najít. -Ale musíte ji najít.
Přejděte kopce za touto telefonní budkou.
Dokud nedorazíte ke skalnaté hoře.
Vylezte na ni.
-Vylezte na ni. -Za ní
sejděte do mořské zátoky.
Za ní sejděte do mořské zátoky.
To je všechno?
-To je všechno? -To je všechno.
Za tímhle tady je ta skalnatá hora.
Vylezeme na ni a sejdeme do mořské zátoky.
Řekl bych, že tudy.
Tak jo, no,
chceš se podívat po lehčí cestě,
-nebo jdeme rovnou za nosem? -Podržíš mě?
Podržet tě?
Jsem jako malý, že jo?
-A kdo podrží mě? -Mám tě.
Tohle je můj 42letý brácha.
Úzké džíny.
Takové oblečení se úplně nehodí.
To jsou moje nejlepší džíny!
Řekl bych, že jsme oba přiměřeně chytří
a máme dobrý všeobecný přehled.
A taky máme motivaci...
-K dosažení cíle. -Jo.
Jde o to, že možná přijdete o peníze.
-O to právě jde. -Jo.
Možná vám sebereme peníze.
Krok za krokem, ale...
To vypadá hrozivě.
Jo, no, kámo, lehké to nebude.
-Dívej, to je ovce. To je ovce, že jo? -Proto...
Nejlepší časy má za sebou.
Brácha na mě vždycky tak trochu dával pozor.
Několikrát jsme se trošku pohádali,
ale když je vám
devět a perete se s 15letým klukem, moc šancí na výhru nemáte.
Do prdele, Joe, je tady had.
Ježíši!
Je to zmije.
Slyšíš, jak syčí. Začíná být nervózní.
Půjde po nás.
To je šílenost, co?
Jako malý byl tlustý.
Vypadal jako želva.
Tak jsem mu taky říkal, želváku,
protože byl fakt kulatý a měl velkou kulatou hlavu.
Se sestrou jsme byli starší, tak jsme ho pořád nosili.
Pamatuju si, jak máma říká: „Takhle se chodit nenaučí.“
Podívej na tu mlhu. Je to jak v Psovi baskervillském.
Skoro jako v Zemi obrů, dívej.
Nad mraky.
Když jsme byli malí, měli jsme finanční problémy a tak.
Když mi byli čtyři, máma a táta se rozvedli.
Když žijete v domě a bojíte se o peníze,
vždycky se stresujete.
Zdálo se být neskutečné, že bychom měli prachy.
Pořád si říkáte: „A co příští týden, když nebude práce?“
„Co bude za dva měsíce, jestli se něco stane?“
Bedra, kolena
-a lýtka... -Začíná to bolet, co?
Už řvou bolestí.
Milion liber, taková částka vám změní život.
S Jamesem se rozdělíme 60 na 40 a určitě mu to nebude vadit.
Tohle vypadá jako zátoka.
Jo, připomíná to zátoku, že?
Je tam vak...
-Je to... -Skoro jsem si vyvrtl kotník.
-Co hledáme? Signál nebo... -Vůbec nevím.
Něco, co vypadá
neobvykle, víš?
Něco, co vypadá, jako že tu být nemá.
Říkal „mořská zátoka“.
Jdeme víc k moři?
Přímo před náma nic nevidím,
pokud jsem se ještě nezbláznil.
No, jsme už unavení. Fyzicky jsem úplně vyřízený.
Nebudu lhát, já se cítím v pohodě.
Ale taky jsi o šest let mladší.
Počkat! Tamhle mezi kameny.
Vidím... Něco tam je. Něco tam je.
Musíme to přitáhnout. Bude to na bedně nebo tak.
Zaber, takhle.
Jo, postupně.
-Zdá se mi to? Hýbe se, nebo ne? -Asi ne.
Mám tam jít? Já tam jdu.
Měl jsem se vysvléct.
Za chvilku budu ve vodě až po pás.
Chci zjistit, jak daleko dojdu.
Je ten řetěz na dně? Vidíš ho?
Mám jít taky do vody?
Jsme si mysleli, že to bude snadné. Jenom přitáhneme řetěz.
Pomalu ale jistě. Taky tahám.
Nemám se pořádně jak zapřít.
Něco vidím.
Je to tady! Taháme!
-Je tam něco? -Mám to!
-Máš to? Super. -Jo, mám.
Dobrá práce.
Ježíši Kriste!
Zatáhni. Zatáhni za tenhle.
Tahej za něj dál. Takhle.
Joe, jestli tu blbou otázku nebudeme mít dobře...
-Jo. Vyneseme to na souš. -Tak. Hotovo. Máme hotovo.
-Takhle. Co to je? -Posuň to do boku.
Super.
-Panebože. -Ty jo.
Tomu říkám kufřík.
Jste na Vnitřních Hebridách,
na nejdrsnějších a nejkrásnějších ostrovech na světě.
Zde jsou prý zakopané ostatky 40 skotských králů,
kteří těmto zemím vládli v temném středověku.
Jednoho z těchto králů zvěčnil Shakespeare.
Jak se tento král jmenoval?
JAK SE TENTO KRÁL JMENOVAL? A. HAMLET, B. RICHARD III, C. MACBETH
Hamlet byl určitě Dán. Ten to není.
Hamlet, to je ten, co mluví s tou lebkou...
Hamlet byl v prvé řadě princ.
Macbeth je ten s čarodějnicemi, ne? Má kolem sebe čarodějnice.
Jo, Macbeth je Skot.
-No, podle toho jména „Mac“. -Ale jde o to, jestli...
-Je Richard III. Shakespearova hra? -Jo.
-Jo, Richard. -Jo? Já...
Richard III. je postižený král.
Ty jsi studoval angličtinu.
-Nechci to házet na tebe. -Ne. Klidně to na mě hoď, ale...
Nepamatuju si, že by byl Skot.
Mám pocit, že je to anglický král.
Myslím si, že je to Richard III.,
protože jde o jednu z Shakespearových historických her,
která je podle skutečných králů.
Jako třeba Jindřich IV., Jindřich V., Richard III.
Macbeth je tragédie.
-Jo. -Stejně jako Romeo a Julie.
-A tak. -Ale ty nejsou podle skutečnosti.
Zatímco Shakespearovy historické hry jsou podle skutečných postav.
-Jo, takže ti tady... -Vnitřní Hebridy.
Po osmihodinové túře vypověděl mozek.
Ne, ale není to Hamlet. Ten je z kola ven. Je to...
Mezi B a C, ne?
No, nejsem tak sečtělý jako ty,
co se týče Shakespeara, angličtiny a tak.
Ale Macbetha znám, slyšel jsem o něm.
Vím, že je to Skot.
Ale byl to skutečný člověk? Byl to král?
Ale žil v temném středověku.
O to jde...
O čem je Richard III.?
„Teď zima našich trampot.“ To je Richard III.
-To je ta známá... -Jasně.
-Nejsem tak sečtělý. -Je to slavné.
Kdo je Richard Lví srdce?
To si myslím, že Richard III. není.
Richard III. byl král, který byl zmrzačený.
Už mi to nemyslí.
Někdy musíš zvolit tu jasnou odpověď
a Macbeth je Skot, chápeš mě?
Zvolíme teda tu jasnou odpověď?
Do hajzlu.
Já ti nevím.
Hele, já...
Došli jsme až sem,
tolik jsme toho zvládli, zvládli jsme to i vytáhnout z vody
a teď se nás ptá na takovou otázku.
Nemám ponětí. Za mě Macbeth.
Kdybychom neměli na výběr...
-Kdybychom měli jen otázku... -Tak to vyber.
-Já říkám Macbeth. -Tak to vyber, protože...
-Bojím se. -Já vím, já taky, ale...
Je to hodně peněz.
-To je jen začátek. Ty vole. -Zapomeň na těch pět táců.
Je to úplná...
Ne.
Před vámi jsou tři dýmovnice,
A, B a C.
Zelený dým značí správnou odpověď.
Červený dým značí špatnou odpověď.
-Jo, jo, ber C. -Jo. Jsi si jistý?
-Ber ho. -Tak jo.
Do toho. Ber ho.
Když to bude špatně, tak to bude špatně. No, víš...
Dobře, tak bereme C, Macbetha?
Jo!
Díkybohu za to!
Já o tobě nepochyboval.
Ale já o sobě jo, kámo. To neřeš.
Ty prostě řekneš: „Skot, tak Macbeth.“
Proč to musím vždycky
tak komplikovat?
Myslím, že takhle vystresovaný jsem nikdy nebyl.
VÝHRY ZÍSKÁNO 5 000 £
Další otázka je za 10 000 £.
Je 10 kilometrů odsud.
Na cestě tam najdete auto, které stojí na druhé straně mysu.
Zadrž.
Starý Land Rover.
Jeďte na východ přes hory
až na farmu ve vesnici Torrin.
No, tahle cesta nás zavede na hlavní...
-Silnici. -Snad, no.
Jo. Šlápni na to.
Zajíci utíkají...
Dvě zdravotní sestry...
Kamarádi...
Bývalí policisté.
Jestli sis myslel, že to bylo snadné, podívej na další.
-Za to můžeš ty. -Já vím.
Já tě zabiju. Zabiju tě.
Otec a syn...
Manželé.
Průřez dnešní Británií, když dovolíte.
Poslední dvojicí jsou...
Sestry.
Sana a Saiqa.
Čerstvé absolventky.
Teprve loni jsme vystudovaly univerzitu.
Já jsem studovala tři roky ekonomii, jenom ekonomii.
Jo a já vystudovala konstrukční inženýrství.
Momentálně pracuju jako procesní inženýrka.
Já jsem analytička podvodů. Pracuju v bance.
Tomu se říká meandry.
Voda je tak silná, že podrývá břeh.
-A rozdělí se? -Jen na jedné straně.
Proto má takový zakřivený tvar.
To jsme se učili v zeměpise na střední.
Není příroda super?
Panebože.
Je to obrovské!
Bože, tak rozlehlé.
Panebože. Co to děláme?
TELEFON
Nezvoní tam?
Zvoní tam. Počkat, můžeme...
Haló?
První otázka je za 5 000 £.
První otázka.
-Ale musíte ji najít. -Ale musíte ji najít.
Za telefonní budkou je řeka.
-Přejděte ji. -Přejděte ji.
-Projděte soutěskou... -Projděte.
Dokud nedorazíte k hoře.
Nahoře je malé jezírko.
Co říkal?
-Říkal: „Za řekou...“ -Za řekou.
-Je hora. -Jo.
Vylezte na vrchol.
Říkal, že máme vylézt na vrchol?
-Ale, už? -Opakovala jsem to nahlas.
Jsme od sebe jen rok a půl.
Vždycky jsem sestru obdivovala a pořád obdivuju.
-Jdeme na horu. -Ne, jdeme.
-Hele, vidíš to tam? -Co
To jsou ty kameny, po kterých vede ta cesta.
A proč si to nezkrátit tudy?
-Protože to je po horizontu. -Ta stěna?
-Kameny, co jsme viděly, jsou po cestě. -Je to stěna.
Jo. Můžeme tamtudy nahoru.
-Chceš to zkusit tamtudy? -Chceš to zkusit radši tamtudy?
Dobře. Jdeme.
Jako starší sestra
jsem ji vždycky opatrovala jako oko v hlavě.
Nikdo se jí nesměl dotknout ani se k ní přiblížit.
Když jsem se Saiqou, tak jsem díky tomu sebevědomější.
Jo. Jdeme.
Opatrně.
Do háje!
Ale ne!
Říkáš tudy a ne tamtudy, jo?
Jo, tak. Jo.
S rodinou jsme si byli vždycky blízcí.
-Jo. -Jak byla nápověda?
Zopakujeme si nápovědu.
Hodně času jsme trávili vevnitř a hráli deskové hry.
Jsi si naprosto jistá, že je to ta hora? Ne ta za námi?
-Jo. Ano? -To je všechno, co říkal?
Když odcházíme z domu, rodiče nám říkají:
„Napiš, až vyjedeš, až nasedneš do auta,
„až tě vysadí.“
a i když to myslí v dobrém,
nevěděla jsem kvůli tomu, jaký je svět ve skutečnosti.
Pojď.
Chci si vyzkoušet nepříjemné situace.
Jsem za tebou.
-Je mi zima. -Tudy?
Podívej, je to čím dál výš.
Tamhle, tam jdeme.
Kde je sakra to jezírko?
-Co to je? -Co?
Tamhle.
-Může to být jezírko? -Na co ukazuješ?
Tamhle je hodně vody.
Panebože.
Tolik vody jsem nikdy neviděla.
Ať je to ono, prosím.
Nemůžu.
V tuhle chvíli jsem ztratila veškerou naději.
Ničeho jsem si nevšimla. Všimla sis něčeho?
Nemyslím si, že to bude očividné.
-Tohle je velké. -Jo, vypadá to jako...
Ne.
„Na vrcholu je jezírko. Tam najdete otázku.“
„Tam najdete otázku.“
Co když nás povedu já?
Počkat, kudy jdeme, Sano? Tudy, nebo tamtudy?
Tohle mi víc připomíná horu,
-tak proto. -Všechno jsou to hory.
Ta hora je zlá.
Obelstívá nás.
Ne, hora za to nemůže. Může za to on, on je zlý.
Ten hlas.
Myslím, že není na naší straně.
Neberte si to osobně.
No, tahle cesta nás zavede na hlavní...
-Silnici. -Snad, no.
Pořád přemýšlím nad tou otázkou.
-Ježíši Kriste. -Ale.
Je to hrozné. Vždyť jsem ani nepomohl.
-Musím tomu přidat. -Máš plyn až na podlaze?
-Máš ruční brzdu? -Ruční brzda s tím nemá nic společného.
Říkám... Jedeme dozadu.
Ne, nejede to.
Jsme vyřízení.
Došlo nám palivo. Není v tom palivo.
Ale nech toho. „Najděte auto“?
-Provokuje nás. -Nic to nedělá.
Taková túra a pak nám slíbí auto.
Nedojedeme tam, takže můžeme jít pěšky.
-Ale ne. -Teď musíme jít deset kilometrů.
Člověk by si myslel, že se na nás už vyřádil, s tou horou.
A nakonec z toho byla sedmihodinová túra.
Myslím, že jsem toho dneska ušel víc než za poslední dva roky.
Pořád říkáš, že se chceš víc hýbat.
Tak jo, Torrin.
-Hledáme farmu. -Potřebujeme farmu.
Máme na mysli fungující farmu, ne?
No...
Jsme tady. Jdeme dovnitř.
To myslím.
Tohle je farma.
Stoprocentně.
-Jsme tu dobře. -Určitě jsme tu dobře.
Kde je otázka?
-Ty kráso. -Ty kráso.
Tomu říkám auta, no ne?
Tohle vzadu mi připomíná tátovo staré Capri
Dívej na ten Rolls-Royce.
To je pořádné auto.
Musíme najít ten kufřík nebo tak.
A co pod?
-Hledáme... -Pokud...
-Haló, haló. -Zadrž.
Zmáčkni play.
Tohle je Rolls-Royce Phantom III.
Mistrovský kousek britského inženýrství,
vyrobený za vlády krále Jiřího VI.
Tohle je nejznámější proslov krále Jiřího.
Znovu a znovu
jsme se snažili najít klidnou cestu ven
z rozdílů mezi námi
a těmi, kteří jsou teď našimi nepřáteli.
Ale bylo to nadarmo.
Otázka za 10 000 £,
v předvečer jaké události pronesl král Jiří tento projev?
Za A první světová válka.
Za B druhá světová válka.
Za C vylodění v Normandii.
Viděl jsi ten film Králova řeč?
-S Colinem Firthem? -Jo.
To je táta královny Alžběty.
Jeho bratr, David, je ten, co abdikoval kvůli Wallis Simpsonové.
Koktal, zadrhával se.
-Já věděl, že koktal. -Je to druhá světová.
Není to první světová?
Ne. Za první světové to byl, myslím, král Jiří.
Vím, co je to za projev, ale nevím, o čem mluví.
Jo. Donutili ho vyhlásit válku. Jsem si celkem...
-Vyber to, co si myslíme, druhá světová. -Druhá světová.
Jestli to je Normandie, tak je to Normandie, ale...
-Nepřemýšlejme nad tím tolik. -Jo.
-To už jsme zkoušeli. -Jdeme na to. Druhá světová.
Jo. Bylo to B, že?
Jako odpověď na otázku za 10 000 £ jste vybrali B.
Vaše odpověď je...
Správná.
-Jo! -Je to tam!
Je to tam!
ÚROVEŇ 2
To už se mi líbí, brácho.
To už se mi líbí.
BENÁTKY ITÁLIE
Co tvoje italština?
Než ze sebe uděláme s naší italštinou hlupáky,
-zeptáme se, jestli umí anglicky. -Jo, určitě.
Hned zjistíme, jestli se nám to povede,
začneme hned komunikovat, pokud to bude třeba.
Další otázka je za 25 000 £.
Dvacet pět táců.
Otázku najdete na ulici zvané Fondamente Nove.
Hledáme ulici, Fonda dementay Novay.
A teď?
Ve vile jménem Donà Dalle Rose.
Ve vile, Donà Dalle Rose.
Ve druhém patře.
Na nalezení otázky máte 60 minut.
Máme hodinu na nalezení otázky.
-Donà Dalle Rose? -Jo.
Na této ulici? Donà Dalle... Jak byla ta ulice?
Nestihl jsem to, bylo to moc rychle.
Fonta Valla Nova, ne?
-Něco takového. -Jak se jmenuje ta vila?
-Donà Dalle Rose. -Jasně.
-Trošku. -Trošku.
Jak se jmenuje ta ulice, Joe?
Na ulici si nevzpomenu. Dolla Delle Nova.
Ale je tam vila. Hledáme vilu.
-Donà Dalle Rose? -Donà Dalle Rose?
-Víte? -Znáte ji?
Ne, ne.
-Kde? -Možná...
Nejsem si jistý.
Máme hodinu. Když máme hodinu,
musí být relativně blízko, tak neblázni.
Dívej se na názvy ulic.
-Fondamenta. -Čtvrť je asi Fondamenta.
-Jo. -Jo?
Fondamenta... Nebylo to Del Lovo?
Ne, je to Fondamenta Del Novi...
Fondamenti Novi...
-De La Novi? -De La Novi?
-Tak to znělo v telefonu. -Jo.
Sotva jsem té angličtině rozuměl.
Takže italština, no, jsem tu teprve 20 minut.
Hledáme ulici jménem Fondamente Nove.
-Tamhle. -Přes most a rovně?
-Další ulice. -Mějte se hezky.
Co to říkala, říkala, že... Přes most a doprava?
Ty jsi s ní mluvil.
Jo, ale jsme v tom spolu, ne?
Říkala rovně k vodě.
Hledáme ulici jménem Fondamenta Nove.
-Ano. -Víte, kde je?
Zrovna jste ji minuli, je tady.
-Je to tady úplné bludiště. -Jo, je to blázinec.
To je zima.
Pojď, myslím, že jsme blízko.
Vůbec necítím ruce. Mám je úplně zmrzlé.
-Kam jdeš? Co? -Tamhle.
Panebože.
Teprve jezírko číslo 76 za dnešek.
Panebože.
Jak to bylo? Řekl: „Je tam jezírko a tam je vaše otázka.“
-Jo. -Jo, vlez tam. Dovnitř. To zvládneš.
Jsem psychická podpora.
To je hrozně studené.
Na to nemysli.
Boří se mi nohy.
Mám to vytáhnout? Kolem toho nic není.
To si ze mě děláš srandu. Ne, počkat, je tam něco.
No, něco tam je,
ale nevím, jestli je to ono.
Mám jít za tebou?
Kde to je?
-Máš něco? -Ne.
-Máš něco? Máš to? -Ne.
Co se kouknout po dně?
-Máš to? -Ne, ale mám zabořené nohy.
Ty prohledej tuhle stranu a já prohledám tuto.
Prošmátrej to tam nohama.
Je to tam. Vydrž.
Mám něco na straně.
-Počkat, oddělej ruku na stranu. -Mám to.
-Připadá mi to jako kámen. -Ne, kámen to není.
Není?
Jo! Panebože!
Tohle už víckrát ne.
Je to tak těžké.
-Jsem tu zaseknutá. -Fajn.
Jdeme.
Moje záda.
Tak jo.
Ať to za to stojí.
Fajn, ani necítím... Jak se...
-Jo. -Připravená?
Po tisíciletí tyto velkolepé hory
chránily klany, které zde žily,
a sloužily jako přírodní pevnost proti invazi.
V roce 84 po Kristu
se pokusilo tuto zemi dobýt invazní vojsko,
ale neúspěšně.
Otázka za 5 000 £,
kdo to byl?
Panebože.
KDO TO BYL? A. HUNOVÉ, B. ŘÍMANÉ, C. VIKINGOVÉ
No, Vikingové byli tady, ne?
-Jsou součástí skotské historie. -Jo.
Pokud ho dobyli, tak nemohli neuspět.
Jo, souhlasím.
-Vikingy teda vyřadíme. -Jo.
Jsem si jistá, že jsou to buď Hunové, nebo Římané.
Myslím, že Římané se nikdy nedostali až do Skotska, nebo jo?
Dobře. Kam Římané opravdu vtrhli?
Když chtěli expandovat, zkusili to až moc rychle,
nepovedlo se jim to a přišli o spoustu válečníků.
Je možné, že o nějaké přišli ve Skotsku.
Nevím, kdo jsou Hunové.
Já taky ne. Nikdy jsem o nich neslyšela.
Instinkt říká, že Římané,
ale to proto, že nevím, kdo jsou Hunové.
-Chceš zkusit Římany? Jo? -Jo...
Proč, co myslíš?
-Já si říkala, že Hunové. -Fakt?
-Nic o nich nevíme. -Jo.
-Víme, že Římané to být nemohli. -Mohli. Proč ne?
Tebe vždycky dějepis bavil.
Ne, takové věci ne. Tohle je moc konkrétní.
Dějepis mi vůbec nejde. S tímhle ti věřím
a měla bys věřit svému instinktu a ten říká, že Římané.
-Jo... -Dobře.
-O Hunech nic nevíme. -Nevíme.
Asi to zkusíme.
-Dáme Římany? -Jo.
Snažím se přemýšlet, nebylo tam něco
o Římanech ve Skotsku? Neříkalo se něco?
-Rok 84 po Kristu. Něco o... -Počkat, 84 po Kristu...
Římané byli dřív, ne?
-Nebyli později? -Já nevím.
-Bylo to po Kristu? -Řekla bych, že jo.
-Myslíš, že to bylo dřív? -Římané byli před Kristem.
-Vážně? -Jo, museli,
protože to bylo před křesťanstvím, ne?
-Já nevím. -Muselo to tak být. Zamysli se nad tím,
proč všichni věřili na vlastní...
Celá ta věc s římskou mytologií?
Kristus ještě asi nebyl.
-Myslím, že jsou to Hunové. -Vážně?
-Jo. -Měníme odpověď?
Před Kristem dává u Římanů větší smysl.
-Co myslíš? -Jo, dává mi to smysl.
Pokud si myslíš, že to bylo před Kristem, tak mi to dává smysl.
Pořád nevím, kdo Hunové jsou, takže...
-Prostě to udělej. -Hunové?
-Jo. Dobře. -Tak jdeme na to.
Já nevím.
Dobře. Hunové?
Bože, já nevím. Jsem v takovém stresu.
Jo?
Jo, asi se tady složím, já nevím.
-Rozhodly jsme se společně. -Jo.
-To je v pohodě. -Dobře.
-Chceš za to zatáhnout? -Ne. Já nechci...
-Mám já? -Jo, zatáhni za to ty.
-Co myslíš? -Já nevím.
-Zatáhni za to. -Jo.
Nejde ti to.
-Pořád si to můžeme rozmyslet. -Už nemůžeme.
-Ale ne. -Sakra.
Ale ne.
To nevadí. Nevadí to. Je to v pohodě.
Je to v pohodě. V klidu.
To je dobré.
Chudáci děvčata.
Je to tady.
-To bylo krátké, co? -Jo.
-Sakra. -To nevadí.
Tak jo. No...
Sbohem.
Jak jsme na tom časově?
-Calle Lunga de Caterina. -Fondamente Nove.
-Super, kámo jo. -Vynikající. Tudy.
Tak jo. Dobře. Takže, Donà Dalle Rose.
-Donàtella Rose. -Donà Dalle Rose.
Dobře, tak jdeme na to. Tohle vypadá slibněji.
Ne, to není ono.
-Je to slavná vila, nebo... -Tamhle.
-Ale ne. Donà. -Ponte Donna.
-Donà Dalle Rose. Donà Dalle Rose! -Máme to.
-Jo! To je sakra dobrý. -Jo. Máme to.
-Dobrá práce. To jsem rád. -Jo.
Další je...
Ve druhém patře.
Musíme se dostat do druhého patra.
-Haló? -Proklouzneme bokem.
Zadní vchod.
Dobře, no...
-Je tu lešení. Takže... -O tom mluvím.
Dobře.
Mrkni se přes zeď.
Jde slézt dolů?
Tohle určitě neskočím. Jdeš nahoru?
Hele, je tady lano. Natáhni to.
Jde vidět, že jsi kancelářská krysa.
-Jsi přivázaný? -Jo, jsem.
Je tady lavička.
-Super. -Hezky.
Tady nahoře je otevřené okno.
-Fakt? -Jo.
V pohodě?
-Hotovo. -Super.
Asi budeme muset dovnitř oknem.
Ale jak?
Tamhle, dívej... Máme kliku.
-To nám pomůže nahoru. -Dávej pozor.
-Nahoru a vytáhnout. Pozor na prsty. -Jo, fajn.
A pak to zahákneme tamhle?
-Jo, přesně tak. Jo. -Drž mě. Jo?
Jo, jdi na to.
Držíš mě?
Začíná se to trochu třepat.
Jimmy.
-Jak to vypadá? -Bude se ti tu líbit.
Tím si nejsem tak jistý.
-V pohodě? -Jo.
Pěkně.
Tak jo, nemáme čas to tady obdivovat. Máme osm minut.
Tady bys mohl strávit hodiny.
Ta...
Ta historie a všechno tady, je to neuvěřitelné.
Já vím, jen...
Jen měj oči na stopkách. Něco tu musí být.
Ne.
Bojím se těch věcí dotknout.
-Já vím. -Víš?
Zadrž.
Ježíši.
-Dívej, jak je velký. Kámo. -Panebože.
Dobře, hele, já to udělám.
-Opatrně. Neubliž mu. -Jo.
Protože je o něj opřený, ne? Takže...
Takhle, trošku se pohnul.
Zůstaň tam, kamaráde.
Může si dát šlofíka.
Hezký had, co? Tak jo, jdeme na to.
-Zatraceně. -Tam na stůl.
Tak jo, jdeme na to.
Tak.
Už to bude.
V kopcích střední Itálie se koná pohanský festival.
Oslava lovců hadů,
kde uctívají hady jako tohoto hroznýše královského.
Tento had dokáže člověka zabít během několika vteřin.
Otázka za 25 000 £,
jak dlouhý je tento had?
-Ježíši. -Kámo.
Sto osmdesát pět centimetrů?
Dvě stě dvacet centimetrů?
Dvě stě šedesát pět centimetrů?
Dobře. No, my máme...
-Kolem 190. -Jo, tomu se blížíme.
Půjdeme se na něj znovu podívat?
Jen když se na něj dívám,
myslím, že je kratší.
-Musíme to udělat pořádně. -Jo, no, tak do toho.
Počkat, ty ho chceš vytáhnout?
Musíš ho chytit pevně, protože...
Ten je ale svalnatý. Nechci ho naštvat.
Pokud ho budeš lechtat, tak ho akorát naštveš.
Musíš to udělat najednou.
Přesně tak.
Nemyslím si, že bys ho měl tahat.
Já ho netahám.
-Musíš ho... -Je těžký. Je fakt těžký.
Je těžký. Je těžký, jo.
-Dobře. Vydrž. -Je těžký.
Dobře, polož ho na podlahu. Jenom vezmu metr.
Nech ho se narovnat. Nech ho...
On se nenarovná.
Snažím se ho narovnat.
Vydrž. Dám si brýle a...
-Drž ho a změř ho. -Vydrž. Nechceme ho uškrtit.
Já ho neškrtím. On chce uškrtit nás.
Ale musíš mu to přidržet na hlavě...
Joe. Je to zasranej had. On...
-Plazí se pryč. Změř ho. -Jo, vydrž.
Vrať se sem.
Měří 185.
-Jsi si jistý? -Myslím, že má 185.
Vydrž. Plazí se pryč.
-Jo. -Přidrž ho tam.
Tohle jsem nečekal, když jsme přijeli do Benátek.
Ale ty nezačínáš u jeho hlavy.
Já vím, že nechceš být blízko...
Mně nevadí mu být u hlavy.
Tam, kde probíhá akce.
Jo. Je klidný. Tak to rychle udělej.
-Jsi u hlavy? -Jo, jsem.
Mám ho z této strany.
Vlastně mu musíš metr obtočit...
Snažím se, ale zmizel mi jeho ocas.
Musím mu natáhnout ocas. Šikulka. Ty jsi šikovný.
Může být i šikovná. Zkus ho uklidnit, zkus ho uklidnit.
Zkus ho uklidnit.
Musíš ho nechat dělat, co chce on.
Teď mám dva dvacet. Ještě jednou.
Ale do háje.
No tak, rychle, tohle je ocas, tohle je ta chvíle. Tak co, kolik máš?
-Teď mám 255. -Přitlač ho na...
No, možná je to 255?
Ne, tak to není... Měří buď 185, 225 nebo 265.
Dobře, Joe, hlavně se uklidni, jo?
Teď mám 246, ale utíká mi to.
Dobře, musíme to mít správně.
Já nevím. Teď jsem naměřil tak 230.
To je blíž k 225.
Trochu ses uklidnil, ne?
Tak jo, hele.
Už to bude.
Tak a je to. Pozor, ať necukne hlavou.
Šikovný.
Kámo, já nevím, za mě je to 225.
Ale jak jsi ho začal měřit podél, tak to bylo čím dál víc.
Dvě dvacet dle mého, ale...
Fakt nevím.
Buď 220, nebo 265.
Dobře, fajn, no, já naměřil 252 a 256.
-Jsem, myslím, naměřil. -Přesně.
Určitě přes 185. Za mě 265.
-Jsi si jistý? -Jo.
-Asi bychom měli dát 265. -Je to víc jak dva metry.
Je to 265.
-Jo. -Dobře, hele, zkusili jsme to.
-Není to jednoduché. -Jo.
Hada nemůžeš měřit donekonečna.
-Jdeme na to? -C a 265.
Dvě stě šedesát pět.
Otázka za 25 000 £,
vybrali jste odpověď C.
Vaše odpověď je...
Překlad titulků: Jolana Vařáková
Kreativní dohled Kristýna