Ти нас покидаєш Янголе мій
Вирушаєш у даль
Лишаєш мене З пораненою душею
І з сердечним болем
Покидаєш мене…
Ти ж її зашмаркаєш.
Не рюмсай.
Незабутній спогад Єдине, що лишилося від твоєї любові
Тату, маму, чому ми тут?
Привіт…
-Гаразд… -Одужання проходить важко…
Може, хоч тепер відпочине.
-Тату, усе нормально? -Так, донечко.
Дякую. Я в порядку.
Раз я вже привернув вашу увагу.
Я хотів би сказати про кума кілька слів.
Хосе Луїс був ледарем.
І я говорю це…
в найкращому сенсі цього слова, тому, куме, не ображайся.
Він любив жити не поспішаючи.
Навіть змінив сирену у своїй швидкій
на таку…
Млява, як і він.
Повільний стиль життя допоміг йому виховати своїх дітей.
І відвідати Акапулько більше як сто разів.
Я сам давно не бачив моря…
Нас він не возив.
Недавно я був за крок до смерті, а тому часто думаю про кума і…
його видатну роботу парамедика.
Куме, ти помер, рятуючи життя.
Треба вчасно йти на пенсію.
Справжній боєць знає, коли треба завершувати поєдинок.
Він збирається покинути роботу у швидкій?
Він мусить.
Саме тому після того, як я пережив операцію на серці,
після того, як глянув у вічі смерті,
маю для вас новину.
Ні, ні…
Я повернувся.
От чорт. Який чоловік.
Я повертаюся у свою швидку.
Щоб ушанувати пам'ять свого ледачого кума.
От чорт.
Мій тато!
Малий, помовч.
НІЧНА РОДИНА
ЗА ДОКУМЕНТАЛЬНИМ ФІЛЬМОМ «НІЧНА РОДИНА»
Ти станеш сильним, Рамоне.
Сильним і накачаним.
Збіса накачаним!
Не піддавайся спокусам, Рамоне.
Як ти?
Хіба ви з Леті не ввечері бігаєте?
Так, завжди бігаємо!
Але якщо вдається втиснути в графік,
то я ще й уранці бігаю, Рамоне.
Ходжу в зал, трохи качаюся, трохи боксую.
До речі, можеш ходити зі мною.
Складемо тобі програму й усе таке.
У тебе ж вільний час – іди бігай.
Моя жирна дупа вже втомилась.
Не можна так про себе говорити.
Ти що, не доганяєш? Чи просто знущаєшся?
Рамоне, усі деколи опускаються на дно. Усі.
Знаєш, що добре?
Що важливо?
Коли ти на дні, шлях лишається один – угору.
Мені допоміг Бог, і дуже сильно.
Слава Господу.
Він і тобі допоможе, але тільки якщо захочеш.
Отче, ти ж мене вже охрестив.
Що ще хочеш? Просто відчепись.
Друже, я це зробив заради Леті.
Ти такий дурний, що точно все завалиш.
Директор сказав, що ти поможеш.
Я прекрасно вчусь.
Але чомусь тобою карають мене.
Говори з директором. Я до чого?
Ти мав вивчити множення в молодшій школі,
а не в середній!
Це тільки початок сьомого класу. І я мушу йти.
Ти нікуди не підеш.
Якщо завалиш предмет, я не отримаю балів.
-Мушу йти. У мене робота. -Робота? Серйозно? Яка ж це?
Це секрет, а секретами з пліткарками не діляться.
Я не пліткарка.
А хто сказав директору, що сестра й тренер
замикаються в підсобці?
Принаймні я не брехуха й не розчаровую свою маму.
Я не брехун!
Хоч я інколи й брешу…
І не згадуй тут мою маму. Ти нічого не знаєш.
Якщо розповіси про роботу,
то я справді тобі поможу.
Ти нікому не розкажеш?
Даю слово.
Я парамедик…
Парамедик?
Я навіть рятував людей під час землетрусу.
ПОКАЖИ
Кум мене попросив. Мене. Вийти на цю зміну.
Хто мені довіриться, якщо я не буду за кермом?
Тату, серйозно. Позаду не так уже й нудно.
І тобі треба приймати таблетки.
Я принесу.
Я навіть воду для тебе взяла.
Мама дозволила їхати з вами, якщо я про тебе дбатиму, що я й роблю.
Будь терплячий, тату. Ти щойно встав з візка.
Мусиш відпочивати, щоб не стався інсульт.
Пам'ятай, що казав лікар.
-А, лікар. -Той лікар?
-Він тобі подобається. -Рауль!
-Просто їдь! -Де він узявся?
Мабуть, твій викладач.
-Лікар Рауль! -Диви на неї.
Скинь з неї маску!
Я ж казав, що та її поб'є!
Пам'ятайте, що ми рідня!
Щоб уникнути моїх проблем…
Віднині ані жирного, ані тако.
Гей, мозок! Давай!
Ви жартуєте.
Добий її!
-Гей, красуне. -Відчепися, виродок!
-Не чіпайте її! -Не мацай її!
-Облиш його! -Зупиніть шоу!
Не лізь!
Ви бачили?
Круто. Це частина шоу.
-Точно? -Аякже!
Здається, це не частина шоу.
Сідайте у швидку, швидко.
А хто поможе татові на рингу?
Він чому там?
Заведи малого у швидку. Я піду по Рамона!
-Чому ти його відпустив? -Біжи!
-Але тато! -Послухай мене
хоч раз у житті і лишайся в машині.
Перепрошую. Чорт. Розійдіться нахер!
-Стережися ударів. -Вони знущаються.
Спокійно. Поможи хлопцю.
Поможи хлопцю. Отам!
Пропустіть!
Виродки!
Перепрошую. Пропустіть, я парамедик. Пропустіть.
Добрий день, я медик, вам помогти?
Не бійся, маленька. Нехай кров тебе не лякає.
Це антикоагулянт.
У вас якась серцева хвороба?
-П'ю їх через роботу. -Ясно.
Щоб бризкати на глядачів.
Добре, але не ворушіться. Не повертайте голови.
Лежіть непорушно.
Я зніму з вас маску. Інакше я…
Ніфіга! Ні, ні!
Я мушу її зняти. Бо стечете кров'ю!
Не можна знімати.
Добре, буде по-вашому.
Зроблю так.
Антикоагулянти? Що за…
На що вони готові заради гарного шоу…
Зрештою, усі ми робимо щось подібне.
Чинимо так, як вважаємо за потрібне тут і зараз, для роботи й життя.
А тоді тебе лупцюють, а ти вдаєш, що все добре. Правда ж?
Рамоне!
Тихо, тихо.
Забираймося!
-Як ви? Нудить? -Дуже.
Усе нормально? Я тобі допоможу.
Обережно.
Потрібні ноші!
Опускай донизу! Кладіть її негайно!
-Секунду! -Поможіть другу.
Гляньте на нього.
Так. Дякую вам!
-Поможіть. -Ми вас оглянемо.
-На три… Раз, два, три! -Прошу.
Пхайте!
Усе добре. Тримаєте?
-Зачекайте! Я вас огляну. -Він стікає кров'ю.
Зачекайте!
-Заспокойтеся. -Виродки.
Ми до вас вийдемо. Зачекайте.
Заспокойтеся. У нас поранена.
Їдьмо. Де ж цей Хуліо?
-Хуліто! -Де подівся Хуліо, га?
Лікарко, мусимо їхати!
Зачекайте!
-Спокійно! -Застрибуй!
Я загубив Піку!
Що загубив?
Я її знайшов!
Що за чорт…
Застрибуй!
Хімена Монтемайо…
Ану виходь!
Що сталося?
Що це?
-Пробач. -Це твоє?
Пробач.
Вибачте. Ми не знали, що ваша дочка у машині.
Моя дочка помагає вашому сину у школі.
А ви її псуєте.
Пані, ви повинні знати, що…
Отака херня стається, коли матері кидають своїх дітей.
Ходімо.
Не озирайся.
Більше так не роби.
Як можна викрасти дитину і про це не знати?
Я її не викрадав. Її сховав у машині твій син.
-Ти жартуєш. -Я її не викрадав.
Піка дала мені за це сто песо.
-Що? -Малий, ти такий дурень.
-Якщо Піка скаже: «Грабуй банк»… -Вона хотіла.
…то ти пограбуєш?
Я благала директора тебе не виключати, і ось що ти робиш.
Ти обіцяв добре поводитись!
Тепер ти типу мама, Леті?
Так. Ти послала мене за ним доглядати.
Доглядати! А не бавитися з подружками.
Мовчи, ти знав і закрив на це очі.
-Ти знав? -Що за чорт, Рамоне?
Знав, і свариш Хуліо?
Ти бачив дівчинку і змовчав?
-Ти ж дорослий, Рамоне! Боже! -На нього це не вали.
Ти дорослий.
Вам не варто було з'їжджатися. Окремо ви були кращі.
Його правда.
Я йду звідси. Бувайте.
ВХІД ЗАБОРОНЕНО
Що будеш? Скажи, щоб я замовив.
Я мрію про ті тако, що я тобі розповідала.
Можемо сходити.
Але в тебе зміна, а я мушу вертатися в лікарню.
У нас дві години, тому треба використати їх на повну.
Так усе й буде,
поки ти не завершиш аспірантуру,
а я – університет?
А що?
Бачимося в лікарні й трахаємося.
Зустрічаємося в тебе і трахаємося. Зустрічаємося…
У мене, і я домовляюся про операцію твоєму тату.
Вибач, не знаю, чому це сказав.
Усе норм.
Я вдячна, що ти допоміг татові.
Вибач. Негарно я сказав.
Це правда.
Не йди. Пробач.
Як же холодно.
Не скигли.
Ти красуня! Годі тобі.
-Знаю… -Ми ж прийшли на Маре.
Знаю, але хочу бути неперевершена, коли вона мене побачить.
Ти й так прекрасна.
Просто вона така класна!
Ці тексти. Вона ніби писала їх саме для мене.
Он як?
Якщо вона вистрелила, то й у нас вийде.
То ти фанатка, Крісіс?
Хто тобі її показав?
Погляньмо, заспівай мені.
Ти перший.
На думку спадає тільки ця:
«Аплодую тому, що ти робиш, але твоїм шляхом не піду».
Гарно.
Це для довбаного Рамона. Пішов ти, кретин!
Він вернувся додому?
Ні, він учинив так, як Леті. Ідентично.
Розсердився і втік.
А діти? Якось будуть.
Просто чудово.
-Коханий. -Пішов він.
-Але я не такий. -Знаю!
Крісіс, я серйозно. Я не відступлю!
-Знаю, знаю! -Усе для тебе і для…
Я хотів сказати, що вас не покину.
Якщо вирішимо його залишити, якщо ти хочеш, то…
Поки що це не людина, а тільки плід,
але тобі вирішувати, Крісіс.
-Просто пам'ятай, що… -Гей, ти що робиш?
Здоровило, тут черга! Він преться без черги!
От засранець!
-З тебе буде класна мама. -Коханий, зосередься.
Добре.
Якщо будемо неуважні, то хтось пролізе.
-Наступні! -Маре, треба йти.
Іду!
Можна зробити селфі?
Дякую!
Це все, народ.
Та ну нафіг. Серйозно. Ми дуже довго чекали.
-Вибачте, нічим не можу зарадити. -Нас не пустять?
Як це – не можеш зарадити?
Якщо ти не можеш, хто може?
А що мені зробити?
Не знаю, що тобі робити.
Нехай вийде і сама нам скаже.
Це ж ти тут працюєш?
Нас не пустять до Маре.
Я прийшла сюди до Маре і не піду, поки її не побачу.
-Серйозно. -Вона пішла.
О ні.
Більше не можу в ній сидіти.
Для цього ти мене рятувала?
Щоб я задихнулася в масці жирафи?
Ні! Вибач. Я…
Кращого подарунка для актриси я не придумала, вибач.
З оцим ти точно не задихнешся.
«Йога для швидкого одужання».
Ти не сильно заморочувався, бачу.
Бляха, оціниш, коли одужаєш.
Я це не так собі уявляв.
Обов'язково покажу травматологу.
-Не переживай… -Усе гаразд.
Останнім часом мені тяжко дається сарказм.
-Не переймайся. -Усе норм.
Не картай себе.
Інколи довго не стає краще,
і дуже важко постійно шукати позитив.
Інколи нормально здатися
на якийсь час.
Я ще не навчилася, і це дуже харить!
Ви не уявляєте, як я скучила за бігом.
Біг мене розслабляв.
Ним я починала день.
Тримайся міцно!
-Чому? -Тримайся!
Давай, бо зараз побіжимо! Вперед!
Так! Я знаю, тобі це під силу
Двоє проти одного Це несправедливо
Ходімо.
Потужно.
Білявко, давай.
Коли дивлюся тобі у вічі Бачу, щось нас чекає
Твій погляд не підводить Втілити мрії обіцяє
Мені він шепоче І це не брехня
Я шаленію від тебе Чекаю завтрашнього дня
Чому ти вирішив нарешті Поміняти свою долю
Наше майбутнє непевне Гадати я не дозволю
Усе таке хаотичне Раптові зміни, страх
Я в знаки не вірю Свій визначаю шлях
Де ми опинились Де опинились
Що нам робити Якщо ми провалилися?
Де ми опинились Пора мені йти
Вогонь не пробачає Я спалю усі мости
Я буду завжди поруч І геть не боюся
З божевільних перешкод Я просто сміюся
І я скажу тому Кого ще з нами немає
Серед барів найкращих Ми удвох починали
Де ми опинились Де опинились
Що нам робити Якщо ми провалилися?
Де ми опинились Пора мені йти
Вогонь не пробачає Я спалю усі мости
Я тебе люблю! Як же я тебе люблю!
Зупинимося на трошки.
ПРИРОДНИЙ ЗАПОВІДНИК ПРИТУЛОК АКСОЛОТЛІВ
Чому ми тут?
Допоможеш?
-То ти мені не скажеш? -Терпіння, Тамайо.
Поможи.
-Бернардо! -Привіт, як справи?
Добре!
Пончо – Маріґабі. Маріґабі – Пончо.
-Привіт, дуже приємно. -Взаємно.
Тримай… Обережно.
Зачекай. Ще один.
Привіт!
Дивись! Іди сюди.
Це Піксі. Мій улюбленець.
Він мені усміхається.
Особливо не задавайся, бо він усім усміхається.
То він як ти?
Даруй. Як я?
Так, тому тебе й прозвали «серцеїдом».
-Мене? -Ага.
Це неправда.
-Я поводжуся зразково. -Угу.
Ні, ні. Не треба.
Ці дуже чутливі.
-Як ти? -Он як?
-Точно як ти. Милі. -Ага, такі самі, як я.
-Здоров! -Чого тобі?
Ми все знаємо!
Я хочу фото, відео, крові…
кісток. Показуй усе. Не вдавай дурника.
Ну все, досить. Валіть звідси!
Ти ж казав…
-Знаю, що… -Що ти їм розказала?
Тихо ти, добре?
Гей, ти чого?
Піка розсердилась!
Вона мала, але різка.
Вбий собі в голову!
Що вбити?
Ми тепер круті, дурнику.
Мама заборонила тобі зі мною спілкуватись.
Ми можемо рубати бабло!
Твоя швидка – це золота жила.
Вона не моя.
Твоя правда…
Це наша швидка.
Якщо погодишся, поможу з усіма предметами.
Більше не матимеш проблем.
Ти зі мною?
Так.
Я прийшла нізвідки Прямо з високої гори
Я з землі Я з кокаїну, я з трави
Ось що ви думаєте Коли бачите мене
Коли чуєте акцент і кажете: «Гм»
Колумбійка я Не колумбійка я
Контрабандистка Ще одна іммігрантка
І знову чую я «Ми перевіримо тебе, дівчатко»
Я з краю співів Я з краю багатства
Я по головах не стрибаю пане коменданте
Як мій народ плаче Це не перемога
Краще б ви мене вбили Це не кінець
Ти мене не зачепиш, мексиканець
Там Маре.
Це ж Маре!
Що?
Маре Адвертенсія Ліріка!
Ти мені дуже сподобалася. Так гарно!
Дуже круто!
Можна вас обійняти?
Авжеж!
Маєш телефон?
Так!
Я вже мушу йти, але
мені сподобалось. Хотіла б почути більше.
У тебе хороші тексти.
Завтра лечу в Лос-Анджелес, де буду записуватись.
Якщо раптом потрапиш туди, знайди мене.
Аякже!
Це подарунок.
Маре, нам уже треба йти.
Знайди мене!
Дуже дякую, Маре.
Можна з тобою сфотографуватися? Маре!
Погляньмо…
Крихітка з Лос-Анджелеса!
О боже!
Ми ще не завершили, але тут буде кілька басейнів,
овочева грядка і місце для компосту.
Чудово.
Ти це сам зробив?
Нас багато. Здебільшого це Пончо і ще двоє.
Я помагав грошима, коли вдавалося відкласти.
Чому?
Я хотів стати ветеринаром, але в рідних би стався приступ.
Ветеринаром.
Так!
-Жартуєш? -Ні.
То чому ти вивчаєш медицину…
Ти ж можеш поговорити з батьками й усе їм розповісти?
Це твій вибір. Хіба ні?
Так, але…
Як тобі вдається?
Коли ми були з Наєллі…
я не міг позбутися думки, що вона ледве вижила.
Це капець. У мене для такого кишка тонка.
Не знаю.
Так…
За весь час, що я працювала у швидкій…
я лише раз не зуміла врятувати людину.
Не так давно.
Була пожежа,
і тепер жінка з дитиною лишилися самі.
Це було страшно.
Слухай… ті створіння…
під загрозою вимирання,
і ми допомагаємо їм краще розмножуватися.
А тоді випускаємо на волю.
У половині випадків вони не виживають.
Бо їхнє середовище небезпечне.
Але пробувати варто.
Тамайо…
ти не просто талановита.
Я бачив це серед рідних.
І клянуся,
нам потрібно більше лікарів, схожих на тебе, ніж на них.
Планка в них не надто висока.
Усі вони зірки пластичної хірургії.
Це теж правда.
Я на п'ять хвилин відійду, і поїдемо.
Добре.
Це прямий кут.
Дев'яносто градусів…
як кут.
Це гострий кут.
Отакий. Якщо ти уважний…
Хуліто, ти мене слухаєш?
Так, так!
То що тут пише?
Перший кут?
Подивимось.
ХУЛІТО = ТУПАК
А тут що пише?
Прямий кут?
Чувак, ти не дурний.
Ти сліпий!
Я майже забрала Піксі з собою.
Не мрій!
Ні, але справді…
Дякую!
За що?
Що був поряд…
що запитував.
Ох.
Я не думаю про Рауля, і ви не думайте. Чуєте?
Я б хотіла лишитися, але мушу йти.
Дякую.
Гей!
Я вважаю, що твоя любов до тваринок – це прекрасно.
Бувай!
Чому не купиш новий?
В інтернеті багато всякого добра.
Я не купую те, що вже маю.
Це ж велик Маркуса?
Він ним не користується.
Де Маркус? Коли він потрібен, його ніколи нема.
Напевно, живе своє життя.
Що ж…
Лишайся.
Рамоне…
Я прийшла миритися.
Я не житиму з тобою і священником.
Мені не подобається, що ти тут сам.
Не переживай, я вже не такий, як колись.
Послухай…
я не хочу вмирати, Леті.
Я хочу жити.
Я люблю своїх дітей…
і люблю тебе.
У всіх сенсах.
Навіть якщо я ходжу до церкви?
Навіть якщо ти ходиш до церкви.
Подивимось…
Ми його полагодимо. Це не той, що треба.
ГУМАНІТАРНИЙ ЦЕНТР
Пані Манді, ковдри я принесу пізніше.
Брате!
Як ти, лікарко?
Як усе пройшло?
Допомога потрібна?
Подавай мені все звідти.
А це що?
Це Кріс.
Я гребу, Маре!
Так.
І всі її альбоми? У скільки це обійшлося?
Це подарунок для Кріс.
-Від кого? -А ти як думаєш? Від Маре.
-Ти жартуєш. -Якби ж то!
Вона тепер твоя подруга? Коли вони познайомились?
Ну, ми з Кріс пішли на подію.
Вона почула, як Кріс читала.
І в неї не лишилося вибору.
Круто!
Вона запросила нас у Лос-Анджелес.
Навіщо?
На запис.
І ти такий спокійний? Що будеш робити?
Я змалку їжджу в цій машині, лікарко.
Інколи здається, що я з неї не виходжу.
Може, я годжуся для чогось кращого?
Хочу будувати своє життя інакше.
З Кріс.
Утрьох.
І як воно?
Подумаймо.
Вона ж хоче виїхати?
Авжеж хоче.
Віддавна хоче.
А що ти?
Рамон уже все.
Хуліто просто хоче працювати у швидкій.
Він може робити що завгодно, але він завжди тут.
Не хочу, щоб він був, як я.
Ти в університеті. Лікарко, ти крута.
Дурник тут лише я.
Зачекай.
Дуже тупо, що нас ніхто не питав, чи ми цього хочемо.
Але я з тобою, бо ми в одному човні.
У човні?
Чанґо. Обійми мене, засранець.
Готові?
Уже пізно.
Це твій син винен.
Карменсіто, з поліції дзвонили?
Так, це 10-31, може бути небезпечно.
Уточни, будь ласка: ми найближча швидка?
Секундочку…
Рамоне, ти впевнений?
Так, Рамоне, ви найближче.
-Увімкни сирену. -Рамоне…
Вмикай!
Дякую!
Офіцере, що ми знаємо?
Магазин уже зачинявся, а двоє підлітків спробували його пограбувати.
Продавчиня зуміла натиснути кнопку тривоги.
Приїхала приватна охорона. Почалася стрілянина.
Там поранена жінка.
-Давно? -Пів години, може, трохи довше.
Але ми домовилися з грабіжниками,
що двоє парамедиків її виведуть.
Маріґабі, ми зайдемо з ношами й фізрозчином.
Ні, ви підете туди з офіцером у формі парамедика.
А він знає, як дбати про поранених?
Бо якщо є поранена, жертв може бути більше.
І ви думали, що буде,
якщо вони зрозуміють, що це не парамедик?
Гаразд, виводьте її.
Ми з Маркусом підемо, тобі не можна.
Ні. Маркус не мав справи з вогневими пораненнями. Краще я.
Тільки не корчте героїв.
Не бійтеся, у них вихідний.
Заходить. Не рухайтесь.
Обіцяй не нервуватися.
Усе складніше виконаю я.
Готові?
Готові!
Відчини.
Зачиняй. Швидко!
Іди.
Швидко!
Не робіть дурниць.
Це не ми грабуємо ювелірний магазин.
Ми прийшли допомогти, як ви й просили.
Дівчино, як ви?
Якщо хочете, щоб вона вижила, їй треба в лікарню.
Ні, зачекайте.
Якщо підете, зайдуть штурмовики. Я знаю, як воно.
Це не кіно. Ви чули, що інакше вона вмре?
Подумайте. Ви хочете її смерть
-на своїй совісті? -Замовкни!
Це катастрофа.
Якщо вона вмре – це кінець. Кінець.
Для тебе, для вас усіх.
Ми всі хочемо вийти звідси живими.
Які ж ідіоти.
Кілька камінців не варті людського життя, чорт забирай!
Ми не повинні підставляти шию, просто щоб виконати свою роботу.
Лишайся зі мною, дорога. Гей!
Що там, є новини?
Це ж Маркус!
Ми почули по радіо, що там?
Поки що чекаємо. Це якийсь жах, ніхто нічого не каже.
-Штурмовики зайдуть через п'ять хвилин. -Прийняв.
Секунду.
-Капітане. -Вам туди не можна!
Капітане, там мої батько й сестра.
Пропустіть. Мені треба з ними поговорити.
Мусимо її вивести.
Ні. Не смій!
Лікуйте її тут.
Ніхто звідси не вийде.
Ти роздратована й не розумієш, що кажеш.
Мовчи. Я сказала, мовчи!
Переклад субтитрів: Анастасія Жищинська