Odcházíš, můj anděli.
Je čas loučení.
V mém srdci ránu zanecháš.
Čeká mě soužení.
Odcházíš…
Bude to samej sopel.
Už nebreč.
A na tvou lásku zůstane už jenom vzpomínka.
Tati, mami, co tady děláme?
Zdravím.
- Dobře… - Rekonvalescence jde ztěžka.
Snad bude víc odpočívat.
- Dobrý, tati? - Jo, zlatíčko.
Díky, nic mi není.
Když mě teď posloucháte, řekl bych pár slov o svém příteli.
José Luis byl flákač.
A to myslím v nejlepším slova smyslu. Neuraz se, kamaráde.
Užíval si život beze spěchu.
Dokonce změnil sirénu na své sanitce.
Pak zněla takhle.
Líná jako on.
Ale díky tomuhle životnímu stylu mohl vychovat svoje děti.
A navštěvovat Acapulco. Byl tam aspoň stokrát.
- Já jsem u moře dlouho nebyl. - A nás nikdy nevzal.
Sám jsem teď zažil blízké setkání se smrtí a hodně na svého přítele myslím.
Byl to výjimečný záchranář. Umřels při záchraně životů, příteli.
Musíte vědět, kdy skončit.
Opravdový bojovník ví, kdy hodit ručník do ringu.
- Takže teď odejde na odpočinek? - To by měl. Měl by.
Proto po té své operaci srdce
a setkání se smrtí tváří v tvář
chci učinit prohlášení.
Ne.
Jsem zpátky.
Sakra, to je chlap.
Vracím se za volant své sanitky.
Na památku svého líného kamaráda.
Sakra.
To je můj táta!
Sklapni, sakra.
PŮLNOČNÍ RODINA
INSPIROVÁNO DOKUMENTEM PŮLNOČNÍ RODINA
Zesílíš, Ramóne.
A nabereš svaly.
Jako kulturista!
Nepodlehni pokušení, Ramóne.
Jak se máš?
Nechodíte s Lety běhat večer?
Jo, vždycky.
Ale když se mi na to podaří najít čas, chodím taky ráno.
A do posilovny, zvedat činky a zaboxovat si.
Hele, mohl bys klidně jít se mnou.
Sestavit si cvičební plán a to všechno.
Co kdybys to volno využil k běhání?
Moje šunky jsou už teď utahaný.
Tak o sobě nemluv, chlape.
Ty to fakt nechápeš, nebo si ze mě utahuješ?
Ramóne, každý z nás někdy klesne na dno.
A co je na tom dobrého? Proč je to důležité?
Protože pak už může být jenom líp.
Mně pomohl Bůh, a to vážně ohromně.
Chvála Pánu! I tobě pomůže, ale jen když ho necháš.
Už jsi mě pokřtil, ne, otče?
Co ještě chceš? Dej mi pokoj.
Udělal jsem to pro Lety.
Ty jsi ale blbej. Určitě propadneš.
Máš mi přece pomoct.
Mně to ve škole jde.
- Tohle je trest spíš pro mě. - To řekni řediteli. Co já s tím?
Násobení ses měl naučit na prvním stupni,
ne až na druhým.
Teprve začínám sedmou třídu. A už musím jít.
Nemůžeš odejít. Když propadneš, nedostanu kredit.
- Musím do práce. Na tohle nemám čas. - Do práce? Do jaký jako?
To je tajný a klepnám svoje tajemství neříkám.
Nejsem žádná klepna.
Kdo napráskal, že se zdravotnice a trenér zamykají v kumbálu?
Aspoň nejsem lhářka a mámino zklamání.
Nejsem lhář!
Teda, občas lžu.
A o mé mámě pomlč. Nic o ní nevíš.
Když mi řekneš, o jakou práci jde, tentokrát ti pomůžu.
A nevykecáš to?
Slibuju, že ne.
Záchranář.
Záchranář?
Po zemětřesení jsem zachraňoval.
PŘEDVEĎ
Požádal o ten záskok mě. Mě.
Copak nám budou důvěřovat, když neřídím já?
- No tak, tady vzadu to není tak zlý. - Navíc si musíš vzít prášky.
Mám je.
Tady máš i vodu.
Máma mi dovolila jet s tím, ať na tebe dohlížím, a to taky udělám.
Trpělivost, tati. Sotva jsi vstal z vozíku.
Uklidni se, ať nemáš další zástavu. Co říkal doktor?
- Jo, pan doktor. - Tamten, že?
- Líbí se ti, že? - Raúl!
- Starej se o volant. - Jak ho znáš? Beztak tě učí.
- Raúl! - Je mi to jasný.
Odmaskuj ji!
Já ti říkal, že tahle vyhraje.
Nezapomeň, že jsme příbuzní.
Pouč se z mých problémů.
Odteď už žádný tučný jídla, žádný tacos.
Jo, mozkovno! Jeď!
To snad ne.
Skoncuj s ní!
- Pomůžu ti. - Nech ji být!
- Pusť ji! - Nesahej na ni!
- Nech ho! - Přerušte zápas!
Ty se do toho nepleť!
Viděls to?
Super. To patří k představení.
- Fakt? - Jasně.
- To asi v plánu nebylo. - Do sanitky, dělejte.
A kdo pomůže tátovi u ringu?
Co tam sakra dělá?
Odveď Julia, já jdu pro Ramóna!
- Měls ho hlídat! - Běž!
- Co táta? - Poslouchej mě!
Aspoň jednou zůstaneš, kde řeknu!
S dovolením, prosím vás. Sakra! Jděte mi z cesty, do prdele!
- Moc je nemlať. - Oni se nasírají do mě.
Uklidni se a pomoz mu.
Pomoz tomu klukovi.
S dovolením!
Bacha, kreténi!
S dovolením, pusťte mě. Jsem záchranářka, s dovolením.
Jsem záchranářka. Můžu vám pomoct?
Nebojte se. Ta krev, to nic není.
Za to může antikoagulant.
Máte nemocné srdce nebo tak něco?
- Beru to kvůli práci. - Dobře.
- Aby ze mě šplíchalo na diváky. - Jasně, ale teď nehýbat.
Teď ani hnout.
Sundám vám masku, abych…
To ne, ani náhodou. Ne!
Musím, jinak vykrvácíte.
To nejde.
Dobře, jak chcete.
Stříhám, jo?
Antikoagulant? Proč sakra…
Co všechno lidi neudělají, aby to představení ozvláštnili.
Ale vlastně jsme asi všichni takoví.
Děláme, co považujeme za nejlepší v danou chvíli, v práci i v životě.
A když dostaneme do držky, chceme to ustát s úsměvem.
Ramóne!
Jen klid.
Padáme odsud!
- Motá se vám hlava? - Hrozně.
Je ti dobře? Pomůžu ti nastoupit, jo?
Opatrně.
Nosítka!
Níž, ještě! Položte ji! Dělejte!
- Vteřinu! - Pomozte mu, koukněte na něj.
Tak jo. Díky.
- Prosím vás. - Za moment.
- Na tři. Raz, dva, tři! - Prosím.
Rychle!
Dobrý, jo. Držíte ji? Jo?
- Prosím, vydržte. - Teče mu krev, pomozte.
Počkejte na mě!
- Klídek, lidi! - Vy hajzlové!
Dostane se na vás, za chvíli.
Uklidněte se, máme tady raněnou!
Jedeme. Kde ten Julio sakra vězí?
- Julito! - Kam sakra zmizel?
Doktorko, musíme jet!
Počkejte!
- Klid! - Naskoč si!
Nevidím Piku!
Cože?
Už ji vidím!
Co to sakra…
Naskoč si!
ZÁCHRANNÁ SLUŽBA
Ximeno Montemayová.
Vystup si!
Co jsi dělala?
Co to má znamenat?
- Promiň. - Ta je tvoje?
Omlouvám se.
Promiňte, netušili jsme, že je s námi i vaše dcera.
Má vašemu synovi pomáhat s učením. A podívejte, jak ji kazíte.
Poslyšte, měla byste vědět, že…
K takovým volovinám dochází, když děti opustí matka.
Pojď.
Neohlížej se. Tohle už mi nikdy nedělej.
Ale jak můžeš nevědomky unést dítě?
Neunesl jsem ji. Tvůj syn ji propašoval.
- Bože. - Já ji neunesl.
Dala mi za to 100 pesos.
- Cože? - Ty jsi ale vůl.
Až tě pošle vykrást banku, taky ji poslechneš?
Prosila jsem ředitele, aby tě nevyloučil, a jen se podívej.
Slíbils, že budeš sekat latinu!
Najednou jsi máma, Lety?
Já poslouchám. Měl jsem dohlížet na tátu.
Dohlížet, ne si hrát s kámoškou.
Ty mlč, věděls to a přivřels nad tím oko.
- Jo? - Jako fakt?
- A teď ho peskuješ? - Víš o ní, a nic neřekneš?
- Jsi přece dospělej! Proboha. - Ty radši mlč, taky jsi dospělá.
Neměli jste se k sobě vracet! Spolu jste hrozní!
V tom má pravdu.
Jdu pryč. Mějte se.
ZAVŘENO
Co si dáš? Objednám ti to.
Dala bych si ty tacos, o kterých jsem ti říkala.
Můžeme na ně zajít.
Vždyť máš směnu a já musím do nemocnice.
Máme jen dvě hodiny, tak neplýtvejme časem.
A takhle to hádám bude,
dokud si nedoděláš tu stáž a já nedostuduju, že?
No a?
Chápeš, potkáme se v nemocnici a šukáme.
Potkáme se u tebe a šukáme. Potkáme se…
U mě a zařídím tvýmu tátovi operaci.
- Promiň. Nevím, proč jsem to vytáhl. - V pohodě.
Jsem ti za tu pomoc vděčná.
Promiň, to jsem neměl.
Fakt v pohodě.
Nechoď. Omlouvám se.
Nachladím se.
Přestaň fňukat.
Vypadáš dobře! Nech toho.
- Ale… - Jsme tu kvůli Mare.
Jo, ale chci jí vyrazit dech.
Vypadáš úžasně.
Pochop, ta holka je prostě třída.
Ty její texty. Jako by je napsala pro mě.
Fakt jo?
Když takhle válí ona, my to zvládneme taky.
Takže jsi fanynka, jo?
Kdo ti Mare představil?
- Předveď se, zazpívej něco. - Prvně ty.
Napadá mě jen ta, kde se říká:
„Tleskám tvým krokům, ale nebudu tě následovat.“
Super.
Ta je pro podělanýho Ramóna. Vyliž si, vole!
Nevrátil se domů?
Ne, udělal totéž, co Lety. Vrána k vráně.
Nasere se a odejde. Děcka už si nějak poradí, prostě super.
- Zlato. - Do hajzlu s ním.
- Já takovej nejsem. - Já vím!
Ne, fakticky. Já nevycouvám.
- Já vím. - Kvůli tobě a tomu…
Prostě nejsem typ, co druhý opustí.
Když se rozhodneme, že si to necháme… Teda pokud si to necháš…
Teď to sice ještě není tak úplně člověk, jenom zárodek, ale bude to podle tebe.
- Chci jenom vědět… - Hej, kam se cpeš?
Hej, vazoune, nepředbíhej! Ten chlápek předbíhá!
Hajzl jeden!
- Budeš skvělá máma. - Lásko, musíme dávat pozor.
- Jasně. - Jinak se před nás někdo nacpe.
- Další! - Mare, už musíme jet.
Hned!
Můžeme se vyfotit?
Díky.
Tak konec, lidi.
Tak to ne. Klídek, kámo. Čekáme tady věčnost.
- Mám svázaný ruce. - Prý tam nesmíme.
Jaký svázaný ruce? Když nás nepustíš ty, tak kdo?
Co mám dělat?
Nevím. Proč se ptáš mě?
Ať nám to přijde říct sama.
Není tohle tvoje práce?
Prý nás k Mare nepustí!
Přišla jsem za Mare a neodejdu, dokud ji neuvidím.
- Nekecám. - Už odjela.
Ne.
Už to nevydržím.
Proto jsi mě zachránila?
Abych se dusila v žirafí masce?
Ne, promiň. Jenom…
Jinej dárek pro herečku mě nenapadl.
Ale tohle tě určitě dusit nebude.
„Jóga pro rychlé uzdravení.“
To jsi úplně nedomyslel, co?
To máš na potom, až se dáš do kupy.
- Tohle jsem tím nemyslel. - Předám to traumatologovi.
- Klídek, to byl… - V pohodě.
Sarkasmus mi teď moc nejde.
- Jasně. - Nebuď na sebe tak přísná.
Občas se situace nezlepšuje
a je únavný pořád hledat na všem to dobrý.
Je dovolený to vzdát.
Aspoň dočasně.
Sama to ještě moc neumím. Je to fakt těžký.
Děsně mi chybí běhání.
U toho jsem relaxovala.
Začínala jsem tak den.
Pořádně se drž.
- Proč? - Drž se.
Drž se, protože teď poběžíme! Běžíme!
Jo, jasně. Vím, že to není možný.
Dva proti jednomu, to není spravedlivý.
Pojď na to.
Fakt super.
Jdi na to, holka.
Tvý oči říkají, že brzy líp se budem mít.
Ty oči nikdy nelžou, tak si troufám snít.
Můj sen zašeptá a já nebudu lhát.
Mám tě děsně rád a ničeho, co nás čeká, nehodlám se bát.
Jak tě napadlo, že se náš osud mění?
Nehádej, co přijde, když to nikdo neví.
Stačí jen málo a život zmatky zaplaví.
Já na znamení nevěřím, vlastní cestu si razím.
Rozhlídni se kolem, kde to stojíme.
Co s náma jen bude, když něco zvoráme?
Rozhlídni se kolem, já fakt musím jít.
Planu nesmiřitelnou touhou zmizet odsud pryč.
Jen po boku tvým se nikdy nebojím
a strachům svým se rád postavím.
A jednou tomu, co nosíš, hezky povyprávím,
že spolu s ním se zrodil i náš nejlepší rým.
Rozhlídni se kolem, kde to stojíme.
Co s náma jen bude, když něco zvoráme?
Rozhlídni se kolem, já fakt musím jít.
Planu nesmiřitelnou touhou zmizet odsud pryč.
Jsi super! Zbožňuju tě!
Bude to krátká zastávka.
ÚTULEK PRO AXOLOTLY
Proč jsme tady?
Pomůžeš mi?
- Neodpovíš? - Trpělivost, Tamayová.
Pomoz mi.
- Bernardo! - Ahoj, jak se vede?
- Skvěle. - Poncho, Marigaby. Marigaby, Poncho.
- Jak je? Těší mě. - Mě taky.
Ukaž… Opatrně.
Počkej, dám ti další.
Ahojky!
Hele! Pojď sem.
To je Pixie, můj oblíbenec.
Koukni, jak se na mě usmívá.
Je mi líto, ale moc si nefandi. Směje se na všechny.
Takže jste stejní?
- Co prosím? - Proto ti přezdívají Pan Flirt.
- Mně? - Jasně.
- Vždyť se chovám vzorně. - Jasně.
Ne. Přestaň.
Jsou hrozně citliví.
- Jako ty? - Zase?
- Ti jsou taky jako ty. Pěkný. - Jo, celej já.
- Nazdárek. - Co chceš?
Všechno víme.
Chci fotky, videa, krev, kosti. Však víš, nehraj blbýho.
Tak už stačilo. No tak, uhněte.
Ale říkalas…
- Vím, co… - Cos jim řekla?
Klídek. Uklidni se, jo?
Hej! Co blbneš?
Pika se zlobí!
Nějak si troufá, prcek.
Už to pochop!
Co jako?
Teď jsme cool, blbečku.
Vždyť se mnou ani nesmíš kámošit.
Vyděláme balík.
Ta tvoje sanitka je zlatej důl.
Není moje.
To je pravda.
Je to naše sanitka.
Když do toho půjdeš, pomůžu ti se všemi předměty.
Už nebudeš mít potíže.
Platí, nebo ne?
Platí.
Pocházím odnikud, z hory nad námi.
Ze země a kokainu a marihuany.
Přesně to si myslíš, kdykoli mě vidíš.
A na můj přízvuk odpovíš jen: „Hm“.
Kolumbijka jsem, Kolumbijka nejsem.
Prostě mula. Na imigračním ani nezastíraj, že jsem nula.
Řeknou: „Je mi líto, slečno, čeká vás kontrola.“
Jsem ze země zpěvu, bohatý od břehu k břehu.
Po někom se vozit, pane, fakt nemám potřebu.
Jo, můj lid trpěl a já nic nemám, ale dokud žiju a rapuju,
mexickým zmrdem se rozhodit nedám!
To je Mare.
To je Mare, kámo!
Co je?
Mare Advertencia Lírika!
To bylo fakt dobrý. Jsi skvělá.
Gratuluju, fakt super.
Můžu tě obejmout?
Jasně!
Máte někdo mobil?
Promiň.
Už musím jít, ale tohle se mi moc líbilo a chci slyšet víc.
Máte dobrej materiál.
Zítra letím nahrávat do LA. Kdybyste se tam chystali, ozvěte se.
No jasně.
Dárek.
Tak jo, Mare, už musíme. Pojď.
Ozvěte se mi!
Díky moc, Mare.
Můžu se s tebou vyfotit, Mare?
- Ukaž. - LA, ty vole!
Ty vole!
Ještě nemáme hotovo. Chceme tady víc bazénů.
A záhon a taky kompost.
Je to super.
- Tos dokázal sám? - Bylo nás víc. Hlavně Poncho a další dva.
Já přihodil především úspory.
Pročpak?
Chci být veterinářem, ale to by doma nepřežili.
Tak veterinářem, jo?
Jo.
- Vtipkuješ? - Ne.
Tak proč studuješ medicínu, když…
Můžeš to přece rodičům říct a hotovo. Je to tvoje volba, ne?
Jasně, ale…
Jak to děláš?
Třeba teď, jak jsme byli u Nallely.
Myslel jsem na to, že vůbec nemusela přežít.
No šílený. Já na to nemám žaludek.
Já nevím.
Jasně.
Za celou dobu, co v té sanitce pracuju…
mi umřel jenom jeden pacient.
Stalo se to nedávno.
Bylo to při požáru.
A jeho žena a dcera jsou teď samy.
Byla to fakt hrůza.
Jasně. Podívej, ty potvůrky tady jsou ohrožený druh.
My jim v podstatě jen pomáháme najít lepší způsoby rozmnožování.
Pak je zase vypustíme na svobodu.
A polovina z nich to nedá.
Jejich prostředí je v háji.
Ale za pokus to stejně stojí.
Tamayová.
Ty jsi sakra dobrá. Vím, jací doktoři jsou moji příbuzní.
Věř mi, potřebujeme víc takových jako ty a míň takových, jako jsou oni.
No, nenasadili tu laťku zrovna vysoko. Jsou to hvězdy plastické chirurgie.
To je fakt.
Ještě odběhnu a už pojedeme, jo?
Jasně.
To je pravý úhel.
Má 90 stupňů.
Jako roh místnosti.
A tohle je ostrý úhel.
Tenhle. Když se pozorně podíváš…
Julito, dáváš pozor?
Jo!
Tak co se tady píše?
Tupý úhel?
Tak jo.
JULITO = BLB
A tady?
Pravý úhel?
Kámo, ty nejsi blbej.
Jsi slepej.
Nechybělo moc a Pixie šel se mnou.
Že jsem si nevšiml.
Ne, ale teď vážně.
Děkuju.
Za co?
Že jsi se mnou byl.
A položil mi ty otázky.
No teda.
Když na Raúla nemyslím já, ani vy byste neměli, jasné?
Sice nechci, ale už musím jít.
Díky.
Hej!
Poslyš, podle mě je super, že jsi tak zapálenej do pomoci zvířatům.
Ahoj.
Nekoupíme nové?
Na internetu nabízejí pěkná.
- Nebudu kupovat něco, co už mám. - Je Marcusovo, ne?
Ani na něm nejezdí.
Kde je Marcus? Nikdy není po ruce, když je potřeba.
Nejspíš žije svůj život.
No…
Počkej s tím.
Ramóne, přišla jsem se usmířit.
Nevrátím se k tobě a tomu tvému kazateli.
Nelíbí se mi, že žiješ sám.
Neboj, změnil jsem se.
Podívej, já nechci umřít, Lety.
Chci žít.
Miluju svoje děti.
A miluju tebe.
Se vším všudy.
I když teď chodím do kostela?
I když teď chodíš do kostela.
Ukaž.
Tohle může jít pryč, to tam nepatří.
SBÍRKA
Paní Mandyová, přinesu vám ty deky.
Ahoj.
Čau, Doktorko.
Jak to šlo?
Potřebuješ pomoc?
Zamyslím se. Podej mi tamto.
Co to je?
To je Crisino.
Ty vole, to je Mare.
No jasně.
Všechny její desky? Kolik to stálo?
Cris je dostala.
- Od koho? - Od koho asi? Od Mare.
- Děláš si prdel. - No fakt!
Jste kámoši? Kde jste ji potkali?
Šli jsme s Cris na jednu akci.
A ona ji tam slyšela rapovat.
Pak už nemohla jinak.
Cool.
Pozvala nás do LA.
Co tam?
Nahrávat.
A to říkáš tak nevzrušeně? Co uděláte?
Já se v týhle sanitce prakticky narodil.
A občas mám pocit, že nikdy nevystoupím.
Co když mám talent na něco jinýho?
Chtěl bych začít život někde jinde.
S Cris.
Jen my tři.
A jak to vypadá?
Mluv.
Chce odjet, že jo?
Samozřejmě.
To chce už dlouho.
A ty?
Ramón je vyřízenej. Julito chce jedině jezdit v sanitce.
Mohl by dělat cokoli, ale furt sedí tady. Nechci, aby skončil jako já.
A ty ještě studuješ. Jsi zatraceně dobrá, fakt.
Jedinej tupec jsem tady já.
Tak počkat.
Je na hlavu, že se nás nikdo neptal, jestli tohle chceme.
Ale nejsi sám. Jsme na téhle lodi spolu.
Lodi?
Ty blbečku. Obejmi mě.
Připravení?
Už nás tlačí čas.
To on tady zdržuje.
Carmencito, volala i policie?
Jo, jde o 10-31. Může to být nebezpečné.
Ověříš, jestli jsme nejblíž?
Vteřinku.
Jsi si tímhle jistej?
Ano, Ramóne. Jste nejblíž.
- Sirénu. - Ramóne…
Zapni sirénu!
Díky!
Promiňte, jaká je situace?
Obchod měl zavírat, vešli dva puberťáci a zkusili ho vykrást.
Zaměstnanec stihl přivolat pomoc.
Dorazila soukromá ochranka. Došlo ke střelbě.
Uvnitř je raněná žena.
- Jak je to dlouho? - Půl hodiny, možná dýl.
Podařilo se nám vyjednat, že pro ni můžou jít dva záchranáři.
Marigaby, vezmeme nosítka a Hartmanna.
Ne, půjde s vámi policista v přestrojení.
A bude umět té raněné pomoct?
Řekl jste, že někoho postřelili. Možná víc lidí.
A co se asi stane, když zjistí, že ten druhý není záchranář?
Dobře, honem dovnitř a hned ven.
Půjdu s Marcusem. Ty nemůžeš.
Marcus postřeleného neošetřoval. Půjdu já.
Žádné hraní na hrdiny.
Nebojte se, ti mají dneska volno.
Půjdou dovnitř.
Slib mi, že zůstaneš v klidu.
To náročný necháš na mně.
Můžeme?
Můžeme.
Otevři.
Zavři, rychle!
Běž.
Rychle!
Žádný blbosti.
My jsme klenotnictví vykrást nešli.
Přišli jsme pomoct, jak jste chtěli, jasné?
Jak jste na tom?
Jestli má přežít, musí do nemocnice.
Ne, počkat!
Když odejdete, vletí sem na nás. Vím, jak to chodí.
Nejsme ve filmu. Říkám, že brzy umře, chápeš?
- Promysli si to. Chceš ji mít na svědomí? - Sklapni!
Tohle je fakt průšvih.
Když umře, je po všem. To bude konec.
Tvůj i nás všech.
Všichni odsud chceme odejít živí, ne?
Debilové zasraný.
Nějaký podělaný šutry přece za lidskej život nestojí.
Nemělo by pro nás být takhle riskantní prostě jen dělat svou práci.
Vydržte. Hej, hej!
Jak se máte?
Ahoj, Marcusi!
Slyšeli jsme to v rádiu. Co se děje?
Zatím čekáme. Je to síla, nikdo nic neřekne.
- Za pět minut vejde taktická jednotka. - Rozumím.
Počkejte chvilku.
- Kapitáne. - Tam nesmíte!
Uvnitř je můj otec a sestra!
Pusťte mě. Chci s ním jen mluvit.
Musíme ji odvézt.
Ne! Ani náhodou!
Ošetříte ji tady.
Ven nikdo nesmí.
Rozčilením nevíš, co mluvíš.
Sklapni! Drž hubu!
Překlad titulků: Růžena Svobodová