Ти си тръгваш, ангеле мой.
Отиваш си.
Оставяш душата ми в рани.
Оставяш сърцето ми в болка.
Ти си тръгваш...
Ще я напълниш със сополи. Стига си ревал.
От любовта ти остана само един незабравим спомен.
Мамо, тате, защо сме тук? - Здравейте.
Татко се възстановява трудно. - Дано това го накара да си почива.
Добре ли си? - Да, миличка. Нищо ми няма, благодаря.
Привлякох вниманието ви. Искам да ви разкажа за кръстника.
Хосе Луис беше муден.
Казвам го с най-добри чувства, кръстнице, не се засягай.
Наслаждаваше се на живота, без да бърза.
Дори промени алармата на линейката си.
Да звучи така.
Мудно като него.
Защото не живееше припряно, успя за отгледа децата си.
И да отиде до Акапулко стотина пъти.
А аз отдавна не съм виждал морето. - И нас не е водил.
Самият аз за малко да умра и сега си мисля за кръстника,
за страхотната му служба в линейката.
Ти умря, докато спасяваше хора! Човек трябва да знае кога да спре.
Истинският боец трябва да знае кога да се оттегли.
Нима смята да се откаже от линейката? - Би трябвало.
Затова сега, след като оперираха сърцето ми
и видях смъртта в лицето,
искам да съобщя нещо.
Не, не, не.
Връщам се! - Какъв човек!
Отново се качвам на линейката.
За да почета паметта на кръстника.
По дяволите. - Това е моят баща!
Млъкни, хлапе.
ПО ЕДНОИМЕННИЯ ДОКУМЕНТАЛЕН ФИЛМ
Ще заякнеш, Рамон. Ще направиш мускули.
Яката работа!
Не се поддавай на изкушението, Рамон.
Как е?
С Лети не тичате ли вечер? - Да, постоянно.
Но ако намеря малко време, тичам и сутрин.
Ходя на фитнес, вдигам тежести, боксирам се.
А защо не идваш с мен?
Ще ти направим програма за щанги.
Защо не тичаш, щом имаш време? Тлъстият ми задник вече капна.
Не говори така за себе си.
Ти вярно ли не разбираш, или се гавриш?
Всеки от нас все някога е стигал дъното.
Но знаеш ли кое му е хубавото?
Оттам нататък има само оправяне.
На мен Бог ми помогна. Много! Слава на Господ.
И на теб ще помогне, но само ако го искаш. - Нали вече ме кръсти?
Какво още? Остави ме.
Направих го заради Лети.
Тъп си, ще те скъсат. - Директорът каза да ми помагаш.
Аз се уча добре.
Но ето че съм наказана. - Кажи го на директора. Аз какво да правя?
Трябвало е да научиш умножение още в основното училище, не в средното.
Едва започвам седми клас. А сега трябва да вървя.
Не може. Ако те скъсат, няма да получа точки.
Имам работа. - Работа? Стига бе! Каква?
Тайна е. Няма да я кажа на издайница. - Не съм!
А кой изпя, че сестрата и тренерът са се заключили в склада?
Поне не съм лъжкиня и разочарование за мама.
Аз не лъжа!
Само понякога. А за майка ми няма да говориш, като не знаеш.
Ако ми кажеш какво работиш, може да ти помогна.
И няма да изпееш? - Честна дума.
Парамедик съм. - Парамедик?!
Спасих хора по време на труса.
ПОКАЖИ МИ
Кръстницата помоли мен, лично мен, да поема смяната.
Как ще ни повярват, ако не карам аз?
Стига де, отзад хич не е скучно. Изпий си хапчетата.
Ще ги взема. - Ето, и вода.
Мама ми разреши да дойда, ако се грижа за теб, така че изпълнявам.
Търпение, татко! До вчера беше на количка.
Успокой се, ако не искаш инфаркт. Какво каза лекарят?
Лекарят... - Онзи лекар ли? Май го харесваш.
Ти си гледай пътя. - Сигурно ти е даскал.
Д-р Раул! - Ама че си!
Свали й маската!
Казах ти, че онази ще я победи.
Не забравяйте, че сме роднини.
За да избегнете проблемите, които имам сега, вече никакви мазни храни.
Хайде, давай!
Стига бе.
Довърши я!
Хайде, красавецо. - Пусни я.
Пусни я. - Стига.
Остави го. - Да спрат това зрелище!
Не се меси.
Видя ли? - Яко е. Такава е играта.
Сигурен ли си? - Да.
Това не е в програмата.
Качвай се в линейката. Бързо!
А кой ще помогне на татко?
Той какво прави там? - Вкарай го в линейката, отивам за Рамон!
Защо го пусна? - Бързо.
Ама татко... - Поне веднъж ме послушай и изпълнявай!
Извинете. Пуснете ме да мина. Направете път.
Пази се да не те ударят. - Те ме дразнят.
Кротко. Помогни на момчето там.
Направете път.
Тъпанари!
Извинете! Пуснете ме да мина. Аз съм парамедик.
Аз съм медицинско лице. Да ти помогна? - Не се бой от кръвта, мила.
Заради антикоагуланта е. - Нали нямаш някое сърдечно заболяване?
Пия го заради работата. - Добре.
Да плюя по публиката.
Добре, само стой спокойно и не си мърдай главата.
Налага се да махна маската, иначе... - Не, не!
Трябва, за да спра кръвта. - Не може да я свалям.
Добре, нека е на твоето. Ще опитам през нея.
Антикоагуланти ли? Що за лудост?
Какво ли не правят за едното зрелище!
Но не действаме ли всички така?
Правим каквото преценим за най-добре в даден момент и на дадено място.
А като те пребият, се усмихваш и търпиш.
Рамон!
Спокойно, спокойно. - Да тръгваме!
Вие ли ти се свят? - Много.
Добре ли си? Ще ти помогна.
Внимателно.
Носилката!
Свали я долу! Хайде, слагай я.
Момент. - Помогнете му.
Виж го. - Добре. Благодаря.
Помогнете му. - Ей сега.
На "три". Едно, две, три. - Моля ви.
Мръдни.
Добре, така. Държиш ли я?
Сега ще го прегледам. - Кърви, помогнете му.
Изчакай.
Успокойте се. - Задници.
След малко ще те видя, момент.
Успокой се. Жената е ранена.
Хайде, мръднете. Мамка му, къде е Хулио?
Хулито! - Къде е отишъл?
Трябва да тръгнем веднага.
Чакайте!
Спокойно. - Качвай се.
Изгубих Пика. - Какво си изгубил?
Ето я! - Що за...
Бързо вътре!
Химена Монтемайо. Слизай веднага.
Какво е станало? Какво е това?
Съжалявам. - От теб ли е?
Съжалявам.
Съжаляваме. Не знаехме, че дъщеря ви е в линейката.
Тя помага на сина ви в училище. А вие я проваляте.
Госпожо, добре е да знаете, че...
Така става, когато майките зарязват децата си.
Тръгваме си.
Стига си се обръщала! И случката да не се повтаря!
Как отвличаш дете, без да се усетиш?
Не съм я отвлякъл. Синът ти я е скрил.
Стига бе. - Не съм.
Пика ми даде 100 песо да се качи.
Какво? - Голям си тъпак.
Ако каже да обереш банка, ще изпълниш ли? - Тя поиска.
А се молих на директора да не те изключва. Обеща да си послушен.
Влизаш в ролята на майка, а?
Послушен съм. Казахте да се грижа за него.
Да, не да си играеш с приятелки.
Млъквай. Знаеше, но си затрая.
Знаел си? - Рамон?!
Караш му се, а си знаел. - Видял си я и си мълчал!
А уж си възрастен! - И той не е виновен.
Зрял човек си!
Не трябваше да се събирате! Разведени сте!
Прав е. Махам се оттук. Чао.
ЗАТВОРЕНО
Какво искаш, за да поръчам? - Умирам за онова тако, което ти споменах.
Дали да не идем?
Но теб те чака смяна, а аз трябва да се връщам в болницата.
Имаме само два часа. Да се възползваме.
Ще я караме така, докато ти приключи аспирантурата.
И докато аз завърша, а?
Как?
Срещаме се в болницата и се чукаме.
Срещаме се у вас и се чукаме. Срещаме се...
У нас. И уреждам операцията на баща ти.
Извинявай, не исках да кажа това. - Няма драма.
Задължена съм ти, че помогна на татко.
Извинявай. Не бях прав. - Не, защо?
Не си тръгвай. Извинявай.
Много е студено. - Не мрънкай.
Чудесно изглеждаш. Стига.
Да. - Дойдохме заради Маре.
Да, но искам да съм върхът, като ме види.
И така си върхът. - Тя е страхотна.
Какъв текст! Сякаш за мен го е писала!
Стига бе!
Щом тя може да разбие класациите, можем и ние.
Вече си фенка ли? А кой те светна за Маре, а?
Покажи ни де. Изпей нещо. - Първо ти.
Сещам се само една:
"Обожавам стъпките ти, но няма да последвам пътя ти."
Харесва ми.
И за пустия Рамон. Мамка му.
Още ли не се е прибрал?
Не, направи точно като Лети. Побесня и изчезна.
А децата? "Ще се оправят!" Гениално!
Миличкият ми. - Майната му.
Но аз не съм такъв. - Знам!
Сериозно! Аз не вея бялото знаме.
Знам, знам. - За теб, заради...
Искам да кажа, че няма да се отметна.
Ако решим да го задържим, ако искаш...
Засега то не е човек, зародиш е.
Но както ти решиш. Само знай, че... - Ти пък къде се засили?
Ало, важният, не пререждай! Този прережда!
Мизерник.
Ще си страхотна майка. - Скъпи, да не се разсейваме.
Хубаво. - Използват, че не гледаме и - хоп!
Следващата група. - Маре, да вървим.
Идвам.
Може ли селфи?
Благодаря.
Дотук. - Абсурд, пич. Спокойно. Чакаме с часове.
Не зависи от мен. - И няма да влезем?
Как да не зависи от теб? Тогава от кого? - Какво да направя?
Мен ли питаш какво да направиш? - Кажи ни го в очите.
За какво са те сложили тук?
Хора, не ни пускат при Маре.
Дойдох за Маре. Няма да мръдна, докато не я видя.
Това е. - Няма я.
Не!
Не мога повече.
Затова ли ме спасихте?
Да ме задушите с маска?
Не, извинявай, исках... Това измислих като подарък за актриса.
Няма начин да се задушиш с нея.
"Йога за бързо възстановяване".
Не сте вложили много мисъл, а?
Не, това е за когато се оправиш.
Не се замислих. - Ще предам на травматолога.
Спокойно, не съм искала... - Нищо.
Напоследък сарказмът ми куца.
Спокойно. - Няма нищо. Не се притеснявай.
Понякога нещата не се оправят и е трудно да не се отчайваш.
Нормално е да се предадеш. За кратко.
И аз още се уча. Изобщо не е лесно.
А как ми липсва тичането! То ме успокояваше.
Денят ми започваше с крос.
Дръж се здраво.
Защо? - Дръж се!
Дръж се, скоро ще се юрнем. Напред!
Да, да, това го можеш, знам.
Лесно е двама срещу сам. Не беше честна игра.
Хайде. - Много готино!
Давай, маце.
Гледам те и усещам, че се задава нещо.
Това изражение ми е познато. Виждам го и насън.
То говори без думи и няма да лъжа -
луд съм по теб и съм готов на всичко.
Как така реши съдбата да промениш?
Не знаем какво ни чака. Не съм врачка.
Една промяна и всичко се преобърна.
Не вярвам в знамения, следвам си пътя.
Виж къде сме, къде сме ние.
Ако се издъним, какво ще става?
Виж къде сме. Трябва да вървя.
Огънят не прощава, а аз изгарям от копнеж да тръгна.
Ще вървя до теб. Знаеш, че не ме е страх.
Никоя лудост не ме спира.
Ще мога да кажа на онзи, който не се е родил,
че е създаден на най-яката музика.
Виж къде сме, къде сме ние.
Ако се издъним, какво ще става?
Виж къде сме. Трябва да вървя.
Огънят не прощава, а аз изгарям от копнеж да тръгна.
Обичам те много!
Да направим една отбивка?
ЕКОРЕЗЕРВАТ ЗА АКСОЛОТЪЛ
Защо дойдохме тук? - Ще помогнеш ли?
Няма ли да ми кажеш? - Имай търпение.
Помогни ми.
Бернардо! - Как е?
Всичко е наред. - Пончо, запознай се с Маригаби.
Приятно ми е. - И на мен.
Така... Внимавай. Момент, има още.
Здрасти!
Ела.
Това е Пикси, любимецът ми.
Грейна, като ме видя.
Не храни надежди - той раздава усмивки наред.
Приличате си. - Моля? Как така?
Викат ти Флиртайджийски поглед.
На мен? - Че как.
Не говори така. Образцов съм. - Да бе.
Не, спри. Много са деликатни.
Приличате си. - И по това ли?
Приличат на теб. - Да, като мен са.
Стой. - Какво искаш?
Знаем всичко! Искам снимки, клипчета, кръв.
Не се прави, че не разбираш.
Стига. Разкарайте се.
Но нали ти каза... - Какво си им казала?
Спокойно, задръж.
Стига вече! Какво ти става? - Пика е бясна.
Дребна, но върла.
Набий си го в главата. - Кое?
Сега ние сме известните.
Майка ти не те пуска с мен.
Можем да изкараме куп пари.
Линейката ти е златна мина.
Не е моя.
Точно така. Наша е.
Ако си навит, ще ти помогна да изкараш по всичко.
И край на грижите ти.
Навит ли си?
Навит.
Дошла съм отникъде, от планината горе.
Дошла съм от земята, от тревата и коката.
Така си мислиш, като ме гледаш, а, сестро?
Като чуеш акцента ми, викаш си "Хм".
Колумбийка съм. Колумбийка не съм.
Муле. Малко народе е емигрирал, без дори да се преструва.
Казват: "Трябва да те проверя, ще извиняваш".
Идвам от страна, където се пее. Богата страна.
Няма нужда да прегазвам никого, командире.
Ако народът ми плаче, не съм победила. Щом съм жива, ще пея.
Безсилен си, мексиканецо.
Ето ти Маре. Самата тя!
Какво?
Маре Адвертенсия Лирика.
Хареса ми, беше много добро!
Поздравления, върхът!
Може ли да те прегърна? - Давай!
Имаш ли телефон?
Да.
Сега трябва да тръгвам, но песента ми хареса и искам да чуя още.
Имаш талант. Утре летя за Ел Ей, ще записвам.
Ако имате път натам, обадете се. - Непременно.
Подарък.
Хайде, трябва да тръгваме. - Обадете се!
Много ти благодаря!
Ел Ей, човече!
Божичко!
Не сме готови. Искаме още водни басейни. Тук - зеленчукова леха, там - компост.
Страхотно е. Сам ли го направи?
Много хора сме. Главно Пончо и още двама. Помогнах с мои спестявания.
Защо?
Исках да съм ветеринар, но това би довършило нашите.
Да бе, ветеринар. - Да!
Шегуваш ли се? - Не.
Но защо учиш медицина? Може да говориш с вашите и да ги убедиш.
Изборът е твой. - Да, но...
Как издържаш?
Сега, като бяхме при Найели...
Тя едва оцеля.
Много е гадно. Не знам имам ли сили за това.
Не знам. - Да, нали.
За цялото време, откакто го правя...
Само един човек не успях да спася.
Не беше отдавна.
При онзи пожар. Сега жена му и бебето са сами.
Гадна работа.
Да. Виж онези създания - те са застрашен вид.
Помогнахме им само с място за размножаване.
После може пак да ги пуснем.
Но често не оцеляват навън, защото естествената им среда е съсипана.
Но си струва да опитваме.
Тамайо.
Ти си изключително добра.
Видял съм какво е с нашите.
Кълна ти се, имаме нужда от повече лекари като теб, не като тях.
Не са вдигнали летвата много високо, а? Те са звезди в пластичната хирургия.
Да, така е.
Дай ми пет минути и тръгваме. - Добре.
Това е прав ъгъл.
Равен е на 90 градуса. Като ъгъл на улица.
Но има и остър ъгъл.
Ето такъв. Ако внимаваш... Хулито, следиш ли какво ти обяснявам?
Да, да.
Какво пише тук?
Правилен ъгъл?
Така.
ХУЛИТО = ТЪПЧО
А тук?
Правоъгълен ъгъл?
Пич, ти не си тъп.
Сляп си.
За малко да взема Пикси с нас.
Не.
Не, но истината е...
Благодаря ти.
За какво?
Че ме търсиш, че те е грижа за мен.
Майчице...
Щом аз не мисля за Раул, не мислете и вие.
Не ми се тръгва, но трябва.
Благодаря.
Страхотно е, че си толкова запален по животните.
Чао.
Защо просто не купим ново?
В интернет има доста сносни. - Не купувам неща, които имам.
Не е ли на Маркус? - Той дори не се качва на него.
Къде е Маркус? Когато ми потрябва, все го няма.
Има си свой живот.
Чакай.
Рамон… Дойдох, за да оправим нещата.
Няма да се върна да живея с теб и проповедника.
Не искам да си сам.
Спокойно. Не съм старият Рамон.
Виж. Не искам да умра. Искам да живея.
Обичам децата.
Обичам и теб.
С цялото си сърце.
Макар че вече ходя на църква?
Макар че вече ходиш на църква.
Да видим...
Ще махнем това, не му е тук мястото.
СБОРЕН ПУНКТ ЗА ПОМОЩИ
Манди, по-късно ще донеса одеяла.
Здрасти.
Какво ново, докторке? Как мина?
Ами... Да помагам?
Подавай ми онези неща.
Какво е това?
На Крис е.
По дяволите! Това е Маре! Браво. - Именно.
Всичките й албуми! Колко струват?
Подариха ги на Крис.
Кой? - Познай. Маре!
Стига бе. - Честно.
Вече сте приятели с Маре? Как така?
Бяхме на нейно участие. И тя чу как Крис рапира.
Нямаше как да не чуе. - Супер!
Покани ни в Лос Анджелес.
Защо? - Да записваме.
И го казваш така спокойно! Какво ще правите?
Пъпната ми връв е в тази линейка.
Мисля си, че никога няма да сляза от нея.
Но ако ме бива за нещо друго?
Искам да променя живота си. Заедно с Крис.
Ние тримата.
Какво става?
Кажи. Тя иска да замине ли?
Естествено.
И го иска отдавна.
А ти?
Рамон приключи. А Хулито иска единствено да е в линейката.
Може да прави всичко друго, но той е тук. Не искам да стане като мен.
А ти още следваш. И си чудовищно добра.
Единственият тъпак съм аз.
Я чакай малко.
Никой не ни е питал дали искаме да живеем така.
Но аз съм до теб. Заедно сме на борда.
На борда?
Голям си глупак. Гушни ме.
Готови ли сте? Късно стана.
Синът ти е виновен.
Карменсита, обадиха ли се от полицията? - Да. Може да е много опасно.
Провери ние ли сме най-близката линейка.
Един момент.
Рамон, сигурен ли си?
Да, вие сте най-близо.
Сирената. - Рамон.
Пусни я!
Благодаря.
Полицай, какво става?
Магазинът затварял, двама младежи нахлули да го ограбят.
Продавач успял да натисне алармата.
Дошла частна охрана. Открили стрелба. Вътре има ранена жена.
От колко време? - Половин час или повече.
Споразумяхме се с обирджиите да влязат двама парамедици.
Влизаме с носилката и "Хартман".
Не, наш човек ще се престори на втория парамедик.
Хората ви могат ли да помагат на ранени? Може да има и други простреляни.
А и какво ще стане, ако усетят, че единият не е парамедик?
Добре. Влизате и я вадите.
Аз и Маркус. Не бива да вдигаш тежко. - Не, той не е третирал огнестрелна рана.
Без подвизи. - Спокойно. Героите са в отпуск.
Влиза човек. Не мърдайте.
Обещай да кротуваш. Остави тежкото на мен.
Готови ли сте? - Да.
Отвори.
Бързо.
Действайте. Живо!
Без изцепки.
Не ние обираме бижутерия.
Поискали сте помощ. Затова идваме.
Как си?
Ако не я откараме в болница, ще умре.
Не, не, спрете!
Излезете ли вие, влиза спецчастта. Наясно съм.
Много филми гледаш. Казах ти, че тя умира.
Помисли. Искаш ли да ти тежи убийство? - Млъкни!
Много е зле.
Ако тя умре, край. Всичко свършва.
И за теб. И за вас.
А едва ли някой иска да умре тук.
Проклети идиоти.
Заради няколко скъпоценности... Но животът е безценен.
Не бива да се излагаме на такъв риск в занаята.
Моля те, не се унасяй!
Какво става?
Здрасти, Маркус! Чухме по радиостанцията. Какво става?
Чакаме. Гадна работа. Нищо не казват.
Спецотрядът влиза след пет минути. - Прието.
Момент. Капитане! - Не може да влизаш.
Баща ми и сестра ми са там!
Пуснете ме да говоря с него.
Трябва да я изнесем. - Не, по дяволите.
Ще я лекувате тук. Никой няма да излиза.
Малката, объркана си, не си наясно. - Казах да млъкнеш!
Превод на субтитрите Анна Делчева