V Ciudadu de Mexicu je ura 5.14, pa je že vroče.
Vroče je že več dni,
zato se ohladimo in dan začnimo
z osvežilno glasbo. Poslušate radio La primera na 95.1 FM.
Zakaj jim nisem smel računati?
- Da bi flirtal z njimi? - Kaj je narobe s tem?
Vseeno ti je, ker boš kmalu zdravnica. Jaz še znam šarmirati.
Oja.
Poleg tega to počnem za družino. Si predstavljaš, da ne bi?
Saj veš, da sem zvest kot pes.
Še posebej zdaj, ko je Crisis...
Kaj je s Crisis?
Nič.
Sranje.
- Jebenti. - Zakaj nista bila previdna?
Saj sva bila. No, mislil sem...
Seveda, brat. Ga bosta obdržala?
Ne vem, zdravnica. Vem samo, da nočem narediti enako kot starši.
Zasrati.
Na tem trgu prodajajo polmetrske quesadillas, ki jih Julio obožuje.
Imava denar?
- Kam greš? - Pogledat, ali imava denar.
Prvič, imenujejo se machetes.
Drugič, nekaj sem govoril.
Prestrog si do staršev. Nista bila tako grozna.
Saj sem dr. Tamayova, ne?
Grozna sta bila.
Ne bodi zoprn, še posebej zdaj, ko oče okreva.
- Sranje. - Sranje.
Sranje! Potres!
Jebenti!
- Sranje! Kaj se dogaja? - Ven. Takoj.
Prav.
Kakšno sranje!
- Sranje. - Si dobro?
- Ja, ti? - Ja.
Močan potres je bil.
- Sranje, grozno. Nisem slišal alarma. - Jaz tudi ne.
Pomiri se.
- Kaj je narobe z nebom. - Tu ostani.
- Drži me, prosim. - Ja, pomiri se, zdravnica.
Oče in Julito.
Ne vem, ali veste, da so v Ciudadu de Mexicu močni potresi.
Nič čudnega, saj je zgrajen na vodi.
Poleg tega je na potresnem območju.
Skratka, pogosto se trese.
In je grdo.
PO DOKUMENTARCU FAMILIA DE MEDIANOCHE
To je varno območje! Ne ovirajte izhodov.
Prosim, hodite mirno. In hitro! Čim prej moramo izprazniti poslopje.
Ramón!
Previdno! Desno!
Bolniki, ki ne morejo hoditi, desno.
Julito. Pridi z mano. Pridi.
URGENCA
Prosim, nepokretni bolniki na to stran.
Gremo!
Ne jokaj. Konec je. Tu sva varna.
Ne jokam zato.
- Zakaj pa? - Skrbi me za brata, sestro in mamo.
- Kaj, če so umrli? - Ne, nihče ni umrl.
Nihče ni umrl. Kopriva ne pozebe.
Oči, dr. Raúl je rekel, da moraš počivati.
- Lahko ti škodi. - Dva dni počivanja je dovolj.
Ni signala.
Marigaby in Marcusa morava poiskati. In jima pomagati.
Pomagal ti bom, samo če sedeš.
Pridi.
Ne ustavljajte se.
Dajmo!
Pomirite se! V sobe se bomo vrnili v skupinah.
Začnimo z drugim nadstropjem.
Če potrebujete pomoč, poiščite bolničarja!
- Igral si po spletu. - Samo malo.
- Porabil si vse podatke. - Sta se ti oglasila?
Iščem ju. Ampak ni signala.
- Kaj delate tu? - Dobro sem.
Ne, ne. Počivati morate. Vaše srce...
- K dr. Raúlu hočem. - Dr. Raúl je zadolžil mene.
Prosim. Prosim.
- Noter moramo. - Bodite pametni!
Vzemi! Vzemi!
Poišči wi-fi.
Pokliči ju, znajdi se. Naj prideta po naju.
- Pomirjevalo vam bom dala. - Ne, prosim.
Baterija je prazna!
Gremo, gremo!
Pazite, zavarujte si glavo.
Prosim, spustite me!
Previdno.
Ranjeni, sem! Ranjeni ste.
Nehajte snemati. Kar z mano.
Marcus, pošlji jih sem na triažo! Če bom dobila očeta, ti bom sporočila!
- Tu je. - Tu ostani, pomagal mi boš.
- Seveda. - Marcus sem, reševalec.
- Te kaj boli? - Roka!
Prav.
Lahko premakneš noge? Odrini se.
Prav. Kako vam je ime?
- Cimetka. - Kako vam je ime?
- Martin. - Martin, prav.
Čutite to?
- Ja. - Prav.
- Vse se je začelo rušiti. - Pokažite. V glavo ste se udarili.
Cimetka!
Roko vam bom moral imobilizirati. Zlomljena je.
Drži mu roko.
Ne spusti je.
- Cimetka. - Tu pritisni. Ne spuščaj je.
- Cimetka! - Krasno.
- Hvala. - Malenkost.
Krasno.
Martin, drži si roko, prav?
Ne spusti je. Drugje te bom zdravil.
Pomagal ti bom vstati. Ena, dve...
Počasi. Vem, boli.
- Poiščeš mojo psičko? Cimetka! - Ja, našli jo bomo.
Počasi. Ne spuščaj roke.
- Pozor! - Cimetka!
- Počasi. Drži roko, Martin. - Cimetka!
- Potres! - Cimetka! Cimetka!
Pomiri se.
- Zrušila se bo. - Resno, pomiri se.
- Pazi! - Pozor!
Cimetka!
Hitro! Sem pridite.
Gremo, gremo!
Nehalo je!
- Nehalo je! - Nehalo je. Pomiri se.
Pomagaj mi! Pelji ga tja, prosim.
- Poišči mojega psa. - Ne skrbi. Se vidiva tam, Martin.
- Cimetka! - Počasi, konec je.
Počasi, ne tecite.
Zrušila se je!
Nekaj notri se je zrušilo.
Pomirite se!
Ven!
Ven, hitro! Ven, gospa.
Ven, takoj!
Sranje.
Na pomoč!
- Na pomoč! - Pomirite se!
- Mirujte! - Na pomoč!
Na pomoč, prosim!
Mirujte!
- Marcus sem, reševalec. Lahko vstanete? - Ja.
Pridite, pomagal vam bom.
Manjša rana je.
Pojdite tja, pomagali vam bojo. Previdno. Mirujte!
- Tu je ženska z otrokom! - Tukaj, prosim!
- Čakajta! - Ne, ne hodi!
Pomiri se. Drži se me.
Po lestev grem.
- Mirujta! - Pohiti!
Tam pomagajte!
Tam! Vsi ven!
Pomagajte!
Odpri oči.
Prav. Roko daj na mojo in pritisni.
Miruj, da se bo krvavenje ustavilo.
Boli?
- V redu je. - Je bolje? Prav.
Takoj se vrnem!
- Kako si? - Zelo boli!
POSEBNA ENOTA
- Rdeči križ. - Primi.
- Stanje? - Marigaby Tamayo. Triažo delam.
Potrebujemo reševalne enote in gasilce.
Sporočite, da rabimo tri specializirane enote.
V tržnici je ujetih veliko ljudi. Sporočite, da rabimo več rešilcev.
- Bom. Centrala, rabimo pomoč. - Veliko ranjencev je.
Imate lestev? Jebenti.
Počasi. Saj vem, srhljivo je. Miruj.
Ne dotikajte se! Marcus sem, reševalec.
Zunaj je rešilec. Pojdita ven.
- Vprašajta za Marigaby. - Hvala.
- Je kje lestev? - Ne vem.
Sranje.
- Imate lestev? - Ne.
Prosim, pojdita ven.
Hudiča.
Presneto, Crisis.
Crisis.
Številka je nedosegljiva.
- Pazite! - Ven!
Prosim, pomagajte jima.
Angel, odpelji gospo tja, pregledala ju bom. Pridita.
Dovolite. Oprostite, preglejte mojo prijateljico.
Saj bi, ampak imamo protokol.
- Nujno je. - Lahko pokličete rešilca?
Reševalka sem, takoj bom.
- Niste zdravnica? - Reševalka sem.
Pravega zdravnika hočem.
- Resno? Naredita, kar hočeta. - Greva.
- Pokaži. - Na pomoč! Hudo poškodovana je!
Počakajta malo! Miruj, prav?
Potrebuje nujno oskrbo!
Tja jo nesite! Tja!
Položimo jo na tri.
Ena, dve, tri.
Ej, pomagaj mi ustaviti krvavenje. Gaze so tam. Z njimi pritisni.
- Kaj je bilo? - Zasuta je bila. Mislili smo, da je mrtva.
- Je že dolgo nezavestna? - Ja.
V hipovolemičnem šoku je.
- Močno pritisnem? - Ja.
Zlomljena rebra in roka na več mestih, odprt zlom.
Prinesi hartmannovo raztopino za infuzijo.
Jaz bom nadaljevala. Hvala.
Še eno gazo!
- Prevezo, prosim! - Lahko pomagam?
Kaj delaš tu?
- Prevezo in intravenozno raztopino! - Že grem.
Na Twitterju sem bral, da se je stavba zrušila.
Poslali so me k zdravniku. Si to ti?
Ja. Mi pomagaš, prosim?
Potrebujem kisik. Rdeči rešilec je moj.
V stranskih vratih je kisik. Mi ga prineseš?
Prosim, Bernie.
Vsi ven!
Imate lestev?
- V tehnični trgovini. - Pojdite ven.
- Tehnična trgovina? - Na drugi strani.
Prav. Na drugi strani.
- Prekleta trgovina... - Gospod!
Pomagajte, dedka je zasulo. Prosim!
- Pomoč prihaja. - Dovolite.
Sranje.
- Me slišite? - Ja.
Marcus sem, reševalec. Ven vas bomo spravili.
To se ne premakne.
- Na tri. - Ena, dve...
- Tri. - Opravljeno.
- Držite. - Bom.
Prihajamo.
- Ja, dobro je. - Ne skrbite.
Ven vas bom zvlekel. Pomagajte mi pri nogah.
- Kje je vnučka? - Tu je.
Hvala, Marcus.
Ne premikajte roke.
Pridite.
Kje imate rešilca?
Vam lahko pošljem ljudi?
Pomagajte mi, še ljudi je. Njej daj.
- Za žensko v rožnatem. Hvala. - Prav.
To počneš vsako noč?
Ja, ampak ni vsaka noč taka.
Kako zmoreš? Ali kdo ve?
- Ne. Ne povej nikomur. Težave bom imela. - Seveda.
Pridite.
Lažjo poškodbo ima.
- Zakaj? - Vrata so padla nanj.
- Nazaj moram. - Jaz ga bom pregledal.
Šef Pérez, me veseli.
- Si tu ves... - Ne. Potem bova o tem, Bernie.
- Prav. - Hvala.
Pridi, brat!
- Jebenti, zdravnica. Si čutila? - Grozno je bilo.
- Si dobro? - Ja. Oče?
Kličem ga, pa ni signala.
- Mami in sinu grem pomagat. - Bernardo iz mojega letnika ti bo pomagal.
- Živjo, Bernie. - Je dober?
- Ne teži. - Greva že.
- Ti je prav? - Ja, ja.
- Previdno! - Se vidiva!
Adijo!
Vse bo v redu. Kaj je, sinko?
Kje je dr. Raúl?
Ne vem, ampak če greš tja, bodi zelo previden.
Zelo previdno, prav?
Umik!
- Ne smeš biti tu, fantek. - Kje je dr. Raúl?
Ne vem, o kom govoriš. Pusti slušalko.
Centralna bolnišnica? Trenutek.
Trenutek.
Varnostnike bom poklicala.
Pomiri se.
Prosim, lezi.
Prevezo ti bom naredila, ker imaš odprt zlom. Miruj, da ne bo huje.
Kako ti je ime?
Nallely. Zasulo te je zaradi močnega popotresnega sunka.
- Stavba pa je bila že šibka. - Ura?
- Znova pritisni. Ker si se premaknila. - Ne.
Ja, draga moja. Dihajva skupaj.
Ena, dve, tri.
- Tako. - Koliko je ura?
- Ura? - Ni pomembno. Dihaj, prosim.
Let imam.
Najbrž so odpovedali vse lete. Ne skrbi zdaj za to.
- Triaža je dobro organizirana. - Ja, sestra je dobra.
Na pomoč!
Kaj se dogaja? Greva.
- Prijateljica ne more ven! - Hitro.
- Kaj se je zgodilo? - Kje?
- Nanjo je padlo! - Rešila jo bova.
Marcus, na tri!
Ena, dve...
Tako.
Nazaj!
Daj mi roko. Počasi, pomiri se.
- Prav. - Na varnem si.
Manjšo rano imaš. Poišči rešilca, oskrbeli te bojo.
- Plin uhaja! - Odpelji jo!
Ne hodite tja, plin uhaja.
Bernie, poiščiva gospo.
Plin uhaja. Hitro ven!
Tu sva! Prosim!
Gremo!
Pomoč prihaja. Ne skrbite!
Dihaj. Poglej me.
Najprej ti, prav? Za tabo pridem.
- Zakaj jaz? - Pogumen bodi.
- Prav? Prav? - Ja.
Dihaj, ob tebi sem.
- Tu sem. Najprej on! - Gospa! Prihajamo!
- Prav. - Prosim, mirujte.
- Bom. - Čakajte.
Pazite!
- Trdneje jo postavite. - Ste dobro?
- Si dobro? - Ja.
- Si dobro? - Del stavbe se je zrušil.
- Mogoče so žrtve. - Gospa, slišite?
Je otrok dobro?
- Prihajamo! - Gospa, prihajam!
Ne.
- Gospa, slišite? - Tišina!
Tišina, slišim jo.
Gospa?
- Bernardo, svetilko! - Prav!
Naredite hrup, če me slišite.
Izvoli.
Me slišite?
Nič ne vidim.
Gospa?
- Me slišite? Prekleto. - Marcus, pohiti, hiša se ruši.
Tišina!
Tukaj.
Tu sem.
Slišim otroka!
- Je cel? - Kar govori.
Povsod je prah. Pojdiva.
Že grem.
Našel sem te.
Vidiš mojo roko?
Presneto.
- Ga imaš, Marcus? - Me primeš za roko? Jo vidiš?
- Ja. - Držim te.
- Stran morava. Ne izpusti me. - Kje je moja mama?
- Bernardo! - Že grem, pojdi!
Vidim te.
- Pomiri se. - Mama?
- Tu smo. - Mama.
- Tu so nosila. - Pridi.
- Pazi na glavo. - Mama.
- Ja. - Tako.
- Moja mama, prosim! - Ena, dve, tri.
- Previdno. - Drži nosila.
- Zapri oči, dvignila ga bom. - Prosim.
- Ena, dve, tri. - Mama!
- Dobro si. Rešili jo bomo. - Najprej ti.
Ena, dve, tri.
- Prosim! - Pregledali te bomo.
Nesli te bomo ven in poiskali tvojo mamo.
- Mama! - Te še kje boli?
- Ne. - Marcus sem, prav?
Našel jo bom.
- V redu je. - Dihaj.
Še veliko dela je, nekaterim smo že pomagali.
Pošljite ljudi, zdravstveno opremo, odeje, vodo.
Hvala.
Počasi, gospa.
Gospodična. Na stranišče moram.
Takoj pridem.
Krvavenje sva ustavila.
Čakaj, čakaj.
Zdaj ne moreš na stranišče.
Nekaj bom našla.
- Moram iti. - Vem. Ne moreš mirovati, ne?
- Tako menijo tudi prijatelji. - Sošolci?
Iz gledališča. Igralka sem.
Imaš rada gledališče?
- Nisem še bila na predstavi. - Pa filmi?
Nimam časa za to.
Kje si nastopila? Kje si igrala?
V filmu.
O zelo nadarjeni punci.
Zmagali smo na festivalu. Na majhnem festivalu, ampak v LA-ju.
Tamkajšnja agencija me je poklicala.
Jutri sem zmenjena z njimi.
Pomagaj mi, umakni to. Dajmo!
- Ja. - Umakni, hitro.
- Umakni tudi to. - To tudi, oprostite.
Čakaj.
Hemotoraks. Potrebujem veliko iglo.
- Primi jo za roke. - Vse bo v redu.
Primi jo za noge.
Previdno zaradi zloma. Prav.
- Pusti me. - Mirno.
Bolelo bo, Nallely! Vzdrži, bodi pogumna.
- Dajmo. - Drži jo.
Zdaj!
Mirno.
Izpustita jo.
Odlični ste bili.
Marigaby, pokliči me. Marcus, pokliči me.
Pokliči me!
Lažji poškodovanci na oddelek B.
Pomagaj mi, prosim.
- Kaj je? - Spodaj je omedlela.
- Kako lahko pomagam? - Ne vem, kaj ji je.
- Pregledam vitalne funkcije? - Veliko ljudi me čaka.
- Koga naj pokličem? - Ne vem.
Zdravnik pride kmalu. Osebja nam primanjkuje.
- Kje sem? - V bolnišnici. Ramón sem, reševalec.
- Kako ji je ime? - Ne vem.
- Alberto! - Tukaj.
V centru so porušene stavbe. Tržnica se je zrušila in zasula ljudi.
Carmen! Tu Julio Tamayo.
Julito, si dobro?
Z očetom sva dobro. V bolnišnici sva.
Skrbi pa me za brata in sestro. Ju lahko prikličeš?
Ne skrbi, povedala jima bom, da sta dobro.
Ti pa pazi na očeta.
- Skrbi zanj. Glej, da se ne vznemirja. - Ja, lepo skrbim zanj. Počiva.
Vdih, izdih.
- Ste zdravnik? - Reševalec sem.
Pridite, poduhajte jo.
- Prosim. - Počakajte malo.
Ste preverili, ali je sladkorna bolnica? Sapa vonja po jabolkih.
Dovolite, da opravimo svoje delo. Gotovo je panični napad.
Dajte ji 5 mg diazepama.
- Ja, doktor. - Ubogajte me.
Danes je naporen dan. če bi radi reševali življenja,
rešite svoje in lezite.
Vrnila se bom.
- Kako je moja igralka? - Enkrat te bom peljala gledat svoj film.
- Povej, kdaj imaš čas. - To mi je všeč.
Itak nisem hotela na festival.
Hči je bila navdušena.
Zdaj pa hočem iti.
Kje te zdaj boli?
Ne vem.
Povsod.
Dala ti bom tableto, bolje ti bo.
Kdaj bom bolje?
Ne skrbi zdaj za to, Nalle.
Dovolite!
Pomagat grem.
Lepotec.
Pazi nase.
Ti tudi.
Spij malo vode. Veliko prahu si vdihnil.
Kako roka?
Kot prej.
Našli bomo tvojo mamo.
Pojdita stran. Po plinu smrdi.
Greva.
- Pridi. - Ne grem brez mame.
Iti morava, po plinu smrdi.
- Našli jo bomo. - Obljubiš?
Obljubim. Iti morava.
- To je zdrava roka? - Ja.
Pohitiva. V redu je.
Pridi.
- Vsi ven! - Plin uhaja!
Ej, pridi. Pridi, pridi.
Pomirite se.
- Na pomoč! - Mirno.
Sem, tu je prostor.
Prav? Pomiri se.
Tu je prostor.
Si dobro?
Prav.
- Si dobro? Ne, ne! - Mama?
Čakaj. Stran morava.
Pridi.
Brat!
Kaj se je zgodilo? Si dobro?
Še sem tu. Plin uhaja.
Pazi nanj. Njegova mama je notri, ponjo grem.
Kje je Bernie?
- Ne vem. - Poišči ga.
Iti moram. Previden bodi. Pridi sem, tam sem.
Moja sestra je. Po tvojo mamo grem.
Pri njej ostani. Videti te hočem. Pojdi.
- Nimamo več intravenoznih. - Ponje grem. Pazi na punco.
- Potrebuješ kaj. - Ne, hvala.
Saj bo šlo, saj bo šlo.
Prav, prav.
Enota Tamayo 36.
Sporočilo za enoto Tamayo 36.
Vajina oče in brat sta dobro. Pokličita, ko utegneta.
Sporočilo za enoto Tamayo 36.
Vajina oče in brat sta na varnem.
Lupe! Ujemi!
Kaj je narobe?
Lezi.
Sem dobro?
Kakšen tlak je imela?
Vato in igle, prosim!
Prosim, ostani z mano.
Nallely?
Nallely? Odpri gazo.
Ljubica, ljubica, dajmo.
Nallely?
Cimetka!
- Si poklical Carmen? - Ja, rekla je, da ju bo poiskala.
Bosta prišla po naju?
- Ne. - Zakaj ne?
Hipoglikemija.
Inzulin potrebuje. Teci po sestro!
- Mama? - Tiho!
Ne smeš biti tu! Otrok je tu. Pomagajte mi.
Spravite ga ven.
Otrok je tu. Pomagajte mi. Pojdi ven, fantek.
Mama!
- Kaj je? - Nihče se ni zmenil zame.
Izvoli inzulin.
Sranje.
Jaz bom.
Izprazni stekleničko. Iztisni mehurčke.
Mirno roko. Pomiri se.
Mirno, sinko.
Dobro.
Zelo dobro.
Kaj delata?
Hiperventilirala je. Inzulin sva ji dala.
Je dobro?
Rešila sta jo.
- Prav ste imeli. Stabilna je. - Bravo, sin.
Dajmo!
Dajmo, tu je eden.
K nam gre.
Dajmo!
- Mama je tam. Prosim. - Seveda. Ampak ven moraš.
Ne, prosim. Mami bi rad pomagal.
- Razumem. Pomagali ji bomo. - Otrok, kaj delaš tu?
- Rešite mojo mamo. - Seveda.
- Kako ti je ime? - Nico. Prosim.
- Prosim. - Ven moraš. Tu ni varno.
Ne, pomagati hočem. Mama je tu.
- Vem, Nico. Ampak moraš ven. - Nico! Čakaj! Poznam ga!
- Nico. - Mama!
Nico, pridi sem. Poznam ga. Zunaj sem te pustil. Kaj delaš tu?
- Slišite mamo? - Nico. Tu je nevarno.
Pri sestri sem te pustil. Poznam ga.
Nico, vstani.
- Ven moraš. - Nico, kaj delaš? Našli jo bomo.
- Pojdiva zdaj. - Mamo slišim.
Tišina.
Tam se nekaj sliši.
Slišim nekoga!
Dihaj. Počasi.
Kakšno barvo imam?
- Prosim? - Kakšno barvo imam?
Črno.
Kreteni so mi jo hoteli prodati. Neverjetno.
Kako gre moji zvezdi? Mater, Nallely. Trdna si kot hrast.
Vem, kakšno barvo imam.
Včasih je klinčevo težko. Vendar ne odločam jaz, kdo bo živel.
Ne morem si pomagati, da si ne bi želela, da bi.
Na tri. Ena, dve...
Potegni! Z mano! Sredina!
Prav.
V redu je.
Trdno stoji.
- Tu ostanite, prosim. - Malo bliže.
Dajmo!
Še malo.
Ja.
Dobro je. Varno je.
Varen kraj.
Dobro je.
Previdni bodite, prosim. Trdno držite.
Počasi.
Gor!
- Počasi! Noter! - Razumem!
Z vrvjo jo bojo potegnili ven.
- Ja. - Ne skrbi.
Dajmo.
Počasi.
Mama!
- Mama! Nico sem! - Dobro ti gre. Počasi.
- V redu je. - Žrtev je zunaj.
Reševalci so pripravljeni nanjo.
- Ja! - Našli so jo.
Čakaj. Tu ostani.
Miruj. Tu čakaj.
- Mama! - Tu čakaj.
Mama, prihajam.
Fant!
- Zaveži si jo okoli pasu. - Ne izpusti je.
Vprašal sem, kako ste. Menda ste junak?
Ne, doktor. Junak je Julito.
- Res? - Bravo, sin.
- Ja. - Bravo, Julio.
Zdaj pa poskrbi, da bo oče ležal. Sicer naju bo tvoja sestra ubila.
Ja?
Nico!
- Kje je moj sin? - Previdno, tja jo moram nesti.
Ste vi odgovorna zdravnica?
Nisem še zdravnica, ampak veliko ljudi je pomagalo.
Bravo.
Ljubezen, kje si? Stokrat sem te klicala.
Si dobro?
Jebenti, Crisis. Zelo hudo je bilo. Rešil sem mamo in sina.
Prisežem, da vaju ne bom zapustil. Nikoli.
- Drži se. - Pomiri se, ne skrbi.
- Ljubim te, Cristina. - Tudi jaz tebe. Zelo.
Pazi nase.
Porabili smo ves sanitetni material.
Nič takega. Na koncu smo bili uspešni.
Kot ste videli, vsaka pomoč pride prav.
Ste opazili, koliko ljudi je pomagalo?
Gasilci, reševalci, prostovoljci,
psi, fantje, dekleta in starejši.
Vsi so pomagali po svojih močeh.
Vsak je prispeval.
Ni nam bilo mar razhajanje v razmišljanju ali to, da se ne poznamo.
Škoda, da pozabimo, da znamo biti tudi taki.
SI DOBRO? V BOLNIŠNICO GREM.
TU JE VSE V REDU. PIŠI, KO BOŠ LAHKO.
UPAM, DA SI DOBRO. OČE IN BRAT STA DOBRO.
DOBRO SEM, AMPAK UTRUJENA.
Tamayo.
Ne morem verjeti.
Kapo dol. Res.
Hvala.
Potreben je bil potres, da sem te bolje spoznal.
Drugič bo cunami, zato prinesi napihljive obroče.
Si predstavljaš?
Ko te pred dvema urama nisem več videla,
sem se ustrašila.
Tu sem.
Kaj je bilo?
Adijo, Nico.
- Hvala. - Drži se. Pazi na mamo.
Enota 236, potrebujem pomoč...
- Mislil sem, da je ne bomo našli. - Hudo je bilo.
- Nisem še čutil takega potresa. - Ne?
Dober si, lepotec.
- Kako to misliš? - Nisi mevžast.
Naredili bomo, kot je treba.
Če ni potrjeno, da so mrtvi, ne uporabite črne ploščice.
- Dva, ki sedita, in ena, ki leži. - Prav.
Pazi na uniformirance.
Gospo, gospoda in njo.
Zdravnica, črn križ ima.
Njo tudi, sem rekla.
Prav.
Sem dajva.
- Spusti jih. - Kako?
Tam je vzvod.
Pomagala ti bom.
Dve.
- Pomagaj mi. - Prav.
- Ne sme se premikati. - Prav.
- Roko daj spodaj in primi obe. - Prav.
Zdravnica?
Saj sem ti rekla.
Mi pomagate?
Ne ti.
Poravnaj ji nogo.
Se spomniš, kaj si rekla?
Da si igralka.
Še malo, dragica.
Saj sem rekla, da si moja zvezda. Vem, da me slišiš.
Tudi če si nezavestna. Vzdrži, kmalu bomo v bolnišnici.
- Kaj je, zdravnica? Kako je? - Bolje, ventiliram jo.
- Tu primi. - V kritičnem stanju je.
- Dajmo. - Z njima ostani.
- Predala jo bova in se vrnila. - Ja.
- Nujno je! - Pomagajte!
Ženska v šoku. Odprt zlom.
Primite to.
- Ne bo preživela. - V redu je. Pomiri se.
- Tvoj prijatelj. Zdravnica! - Že grem.
V hlače se bom.
Oče bom.
Ne, brat. Ni najboljši dan za tako odločitev.
Odpočij si.
- Tetka Marigaby. - Bedak.
Ne povej nikomur.
Ljubica, kako sta?
Odlično, Ramón. Niti za hip nisva sedla.
Kje sta bila med potresom? Sta jih veliko rešila?
Naredila sva, kar sva mogla.
Rešil sem gospo in ne bojim se več krvi.
Očka, kako si? Se nisi sekiral, ker nisi mogel pomagati?
Ne. Vedel sem, da bosta pokazala, iz kakšnega testa sta.
Pomembno je, da paziš nase in ozdraviš.
Ja, tudi vidva počivajta. Zaslužita si.
Vse bo v redu.
Ja, vse bo v redu.
- Mami sporoči, da smo dobro. - Ti daj, ti si na vrsti.
- Ne bom je poklical. - Daj.
- Pokličita mamo. - Daj.
- Preveri, ali je v redu. - Poklicala jo bom.
- Kaj se je zgodilo? - Čakaj.
- Marigaby? - Kaj zdaj?
Se slišiva, oči.
- Prav, prav. - Prav.
- Nabo, kaj je? - Menda ne smemo domov.
Konstrukcijo morajo pregledati, preden se lahko vrnemo.
Kje pa bomo prespali?
LETA 2017 JE POTRES Z MOČJO 7,1 RAZDEJAL CIUDAD DE MEXICO.
UMRLO JE 370 LJUDI, VEČ TISOČ JE BILO RANJENIH.
TO SO BILI OBRAZI NEKATERIH,
KI SO TVEGALI ŽIVLJENJE, DA BI POMAGALI DRUGIM.
Prevedla Lorena Dobrila