Вітаємо, це «Ультиматум: Під вінець або кінець.
Четвертий сезон: Возз'єднання». Цього сезону було шість ультиматумів.
Один залишився без відповіді, а п'ять — і це рекорд — закінчилися заручинами.
Усі вони прийшли за відповідями,
а тепер час і вам дістати свої.
-Хтось одружився? -Змінив думку?
Сьогодні всі повернулися.
На всі запитання будуть відповіді, і нічого не заборонено.
Що ж, почнімо!
ЕШЛІ
КІЛЛІАН
КЕЙСІ
ДЕВІД
МОНІКА
ЛЮК
АЛЕКС
ДЖЕБІН
ДЖЕССІКА-ҐРЕЙС
ЕДРІС
ГЕЙЛІ
БЛЕЙК
УЛЬТИМАТУМ ВОЗЗ'ЄДНАННЯ
Вітаю всіх.
-Сідайте. -Я сяду.
-До речі, усі такі гарні. -Я така рада вас бачити.
Минув рік, відколи ми вас бачили, тож нам є про що поговорити.
-Це ще м'яко сказано. -Точно.
Готові до розмови?
-Так. -Почнімо.
Отже, Люк звеличував Моніку з 14 років,
а в кінці шоу він став на одне коліно й освідчився.
-Привіт вам. -Привіт.
Радий вас бачити.
Навзаєм.
Спершу — бачу звідси — я хочу це підтвердити.
-Ви й досі заручені. -Так, ми заручені.
-Ми й досі заручені. -Погляньте.
Це був чудовий рік разом.
Він знову освідчився на нашу п'яту річницю.
З пелюстками троянд і свічками. Це був дуже гарний момент.
-Лише ми. Це було особливо. -Ні камер, ні мікрофонів.
-Лише ми. -Не сумували за 14 камерами?
Ні, я не сумувала.
-Це було особливо. -Чудово.
А які були у вас відчуття, коли ви дивились освідчення?
-Він приніс їй квіти. Як мило. -Я теж це подумав.
Коли Моніка сказала: «Чекай», я такий: «Ні, не може бути».
Я був такий…
Яким був цей рік заручин для вас?
Було чудово.
Ми багато працювали над собою в шоу — сильно виросли.
Я особисто багато чого досяг.
Ми разом прагнули успіху.
І тепер у мене не лише план А.
Є також плани Б і В.
-Добре. -Не лише робота в ресторані.
-Я керую рестораном. -Гаразд.
Я пройшов онлайн-навчання й отримав кілька сертифікатів.
Можу подаватися на посаду електромонтера-лінійника.
Тож я вже не думаю: «Я досягну успіху як пожежник
або зазнаю невдачі, — а думаю: — Є багато шляхів до успіху».
Це уроки, які я засвоїв від неї, над якими ми працювали в шоу.
-Було чудово. -Як гарно.
Це був важкий, але веселий рік.
Ми багато працювали, але й подорожували більше, ніж будь-коли.
Тож, на мою думку, це був наш найкращий рік.
Так. Зараз ми подивимося,
як Люк і Моніка святкували заручини протягом року.
Насолоджуйтеся.
1825 днів тому ти погодилася бути моєю дівчиною.
І я щодня дякую за це.
Ти не її хлопець.
-А хто я? -Ти її колишній.
Я її колишній.
Боже мій!
Ура! Я в захваті.
Стільки веселощів і кохання.
То, власне, що з планом весілля?
Ми відсвяткували рік заручин у Санта-Барбарі.
Оглянули багато місць для весілля та плануємо його там.
Близько до дому. Чудово.
Згадайте свій досвід в «Ультиматумі».
Як це вплинуло на ваші стосунки?
Думаю, завдяки йому сьогодні ми сидимо тут.
Ми щасливі разом і раді майбутньому.
Ми зруйнували стіни, які треба було зруйнувати,
і це дало нам змогу зрозуміти, що нам потрібно.
Я завжди вірив, що вона моя дівчина.
Я так довго чекав, щоб вона стала моєю дружиною,
тож тепер я радий тому, що стану її чоловіком,
і всьому, що із цим пов'язано.
Мені здається, коли ти говориш, Люку, виринає багато емоцій.
-Я просто… -Я в захваті від майбутнього. Це дивовижа.
Скажу так: я відчував неповагу з боку багатьох людей тут.
Хтось тут виявив до тебе неповагу?
Я відчув неповагу з боку Девіда.
Я відчув, що ти надто далеко зайшов у флірті з нею
і не поважав мене й Кейсі.
Ти кілька разів погано висловлювався про мене у вічі мені та іншим людям.
А потім ти мені погрожував.
Я тоді віджартувався, бо так я уникаю конфліктів,
але сьогодні я не жартую.
Мені прикро, що ти так почувався. Я цього не хотів.
Я захищав її. Тому й сказав: «Не зневажай її».
Якби я зневажав Моніку, вона б мені сказала. Вона досить сильна жінка.
Я нічого поганого про тебе не казав.
Був коментар, що він недостатньо мужній для мене.
Я знаю, що нам треба було багато чого вирішити самостійно.
Його вкололо те, що він почув це від тебе, а не від мене, наприклад.
-Мені шкода. -Дякую.
Ти чудово їй пасуєш, і мені подобається те, що у вас є.
Він захищає тих, з ким він.
Тоді він був із Монікою і хотів для неї того, чого вона хотіла.
Певно, він це мав на увазі, коли згадував мужність.
Це не… Він вважає, що ти чудова людина.
Ти достатньо мужній, але він іноді так висловлюється…
Не ображайся. Я не хотів нічого поганого.
-Я це ціную. -Я теж.
Так, на всі сто.
Скажу як чоловік чоловікові: немає нічого мужнішого,
ніж зазирнути в себе й визнати те, що можна
й, мабуть, треба покращити, і покращити це.
Це результат усього цього досвіду.
Сто відсотків.
Думаю, Люк знайшов новий рівень упевненості в собі,
який він вніс у наші стосунки.
І коли його щось турбує
чи він хоче щось обговорити,
він може це висловити,
і мені легше його зрозуміти.
Це важливо, бо ніхто не читає думок, і треба це усвідомлювати.
Кейсі, я хочу запитати. У вас із Люком був чудовий пробний шлюб.
Ви стали дуже близькими.
Як тобі було бачити, що Моніка погоджується вийти за Люка?
Я тішилася за них обох. Цього він і хотів увесь час, —
заради цього й прийшов. Він одразу дав це зрозуміти,
і я була рада допомогти в цій історії кохання.
Кейсі допомогла. Баскетбол. Ясно.
Так!
Люку, під час пробного шлюбу ти багато часу порівнював себе з Девідом.
Я був невпевнений у собі й працював над цим.
Я вже не такий.
Тому вона й сказала, що в мене є необхідна впевненість.
Тож…
Якщо чесно, я ревнував навіть тоді, коли вона сміялася.
У вас не було сварок — нічого. Ви просто весь час веселилися!
Ну, хай там як, збоку здається,
що ви зробили все якнайкраще.
Ви вклалися в це й багато чого із цього навчилися.
Тому ми тут сьогодні, розумієте?
-Дякую, Ніку. -Це чудово.
Сподіваюся, ви відчуваєте любов присутніх.
-Ви такі гарні, емоційно сильні… -Схоже, це Джеймс Бонд.
-Це весільний смокінг? Залиш його. -Так і передбачено.
-Я хочу бути готовим до весілля. -Так, ти готовий.
Ну, рухаємося далі.
Гейлі хотіла когось, хто опанував усі п'ять мов кохання,
а Блейк точно вміє говорити.
Так, ви сидите по різні боки сцени.
Це велика зміна з минулого року.
Ви не заручені?
-Ні. -Коли ви розірвали заручини?
За чотири місяці.
Ми не підходили одне одному.
У наших стосунках дуже бракувало поваги.
Я не почувалася в безпеці в цих стосунках,
тому вирішила піти.
-Тобто ти це припинила. -Так.
Я не бачив Гейлі вісім місяців.
Перед освідченням я був на 60 % упевнений.
Я не був упевнений, що точно освідчуся їй.
Я з усіх сил шукав вихід,
бо маю цю схильність, і казав собі: «Я можу задовольнити всі її потреби».
Бо, як чоловік, ти не можеш казати, що не годен чогось зробити.
Навпаки. «Я розберуся».
У стосунках є компроміс.
Я маю віддавати партнерці,
але я не відчував, що Гейлі робить те саме.
Після Ешлі було багато невпевненості,
яку ми не могли здолати.
Постійні «Блейку, ти робив це для Ешлі».
-Ми не могли це пережити. -Неправда. Я не дам тобі таке казати.
Гаразд… Я не проти, щоб ми тут поговорили.
Як ти?
Хочеш сісти тут, біля Кейсі?
-Нічого. -Гейлі, я знаю, що це важко.
-Це так. -Я тебе люблю.
Ти впораєшся.
Я зовсім не чекав цієї розмови.
О, Кілліан підготувався.
-Дякую. -Дякую, Кілліане.
Гейлі, чому ти така емоційна? Через подробиці розриву?
-Багато всього. -Так, багато.
Наші стосунки до шоу вже були дуже нестабільними.
Стільки всього сталося,
що я почувалася невпевнено в стосунках і в собі.
Коли я прийшла на шоу, я думала:
«Я навіть не знаю, як мені швидко знайомитись із цими хлопцями».
Але я завжди казав тобі, що ти мені дуже подобаєшся…
Неправда.
…а ти казала: «Блейку, ти не мій типаж».
-Неправда. -Це правда.
Їй потрібен був емоційний зв'язок.
Так. Я згоден, але, думаю, у шоу було очевидно,
що я ходив навшпиньках.
Якщо мене послухати, я говорю буквально як на терапії.
Я заздалегідь усе пояснюю.
Я не хочу захищатися.
Я навіть не знав, як поводитися як людина.
Ти просто намагаєшся зберегти зараз репутацію.
І не береш на себе відповідальності.
Я розумію, що це дуже емоційна розмова,
і я не хочу починати сварку.
Добре, коли я говорю, зверни увагу, як ти постійно перебиваєш.
Добре, я помовчу. Кажи.
Розкажіть, що було після шоу. Ви вирішили залишитися разом.
Ти освідчився, а що було далі?
Так.
Я розповім, що сталося.
Ми поїхали в Чарлстон, і там сталася така ситуація:
ми гуляли й зустрілись із шістьма чи сімома дівчатами.
-Ми весело проводили час у групі. -Ми ні з ким не зустрічалися.
Я пішов у бар, а Гейлі була зовні.
Підійшли дві дівчини й заговорили зі мною.
«Як справи?», а я: «Та нормально. Відпочиваю».
Вони: «Купиш нам випити?» — «Звісно».
Купив випити, віддав їм, повернувся,
а Гейлі стоїть там, і на обличчі шок.
Типу: «Боже, ти це зробив?»
Вона тримала пиво
й вилила його мені на голову посеред бару на 300 людей.
Я такий: «Що відбувається?»
А вона: «Ти гівнюк». Я сказав: «Досить. З мене досить цього лайна».
Було не так.
Ми поїхали до Чарлстону на річницю.
Ми не тусувалися з іншими людьми. Ми були лише вдвох.
Ми відвідували терапію для пар, бо в Блейка була певна проблема,
і я наважилася випити з ним у Чарлстоні.
Блейк випив забагато.
Я пішла у вбиральню.
Виходжу, а Блейк п'є з дівчатами.
Після цього я сказала: «Агов, ходімо».
І Блейк був п'яний як чіп. Я на той момент не була п'яною.
Я підняла голову, а його ніде нема.
Я проходжу повз паркінг, а він вилітає на своєму пікапі.
Я побігла за пікапом і крикнула: «Вилазь, бляха, з пікапа!»
А потім я повезла нас додому.
І це лише маленький уривок фігні з наших стосунків.
Поговорімо про весь контекст.
Мені здається, він тут важливий, тому…
-Безперечно. -Так, того вечора…
-Я вилила пиво тобі на голову. -Так.
-Тієї ночі… Ти смієшся… -Ти мене тоді вдарив.
Неправда.
Я ніколи такого не робив, і в мене є…
Такого не було, ні.
Я повертався до себе.
-Вона вдарила мене через вікно. -Ні.
Мені довелося вийти з пікапа.
Я мусив відбиватися від неї.
І це був не перший раз. Будьмо чесними.
І, Гейлі, багато людей про це знає.
Я відчуваю, що мене не чують.
І в мене є докази.
Записи, повідомлення — усе,
що суперечить тому, що ти кажеш.
-І… Я так тебе кохаю, але… -Припини.
Досить. Ми з тобою не разом.
-Я тебе не кохаю. -Я й досі кохаю…
Ти можеш мене не кохати. Це нормально.
Якщо можна, у мене є докази.
Дві підписані Гейлі заяви, що нічого такого не було.
Які ти попросив підписати.
У мене є твої повідомлення про те, що нічого не було.
Мені цікаво про заяву. Документ має юридичну силу.
Так.
Гейлі, ти хочеш сказати, що тебе змусили її підписати?
Він попросив. Я читала. Він попросив підписати.
Щоб вона зробила йому «таку велику послугу» й підписала заяву.
Так, але, Кейсі, ти читала верхню частину, де вона каже:
«Нічого не сталося…», «Ти цього не заслуговуєш»?
Блейку, з повагою, ми не втручались у ваші стосунки. Ми їй допомагали.
Якби все було навпаки, й ти був у такій ситуації,
ми б, мабуть, допомогли тобі.
Вона все прочитала. Ми хотіли впевнитися, що з нею все гаразд.
Так.
Мені здається, Блейк увесь цей час ходив навшпиньках, намагався бути обережним…
Це тобі здалося.
Тебе там не було. Не кажу нічого про тебе, але тебе там не було.
Так, але подумати, що він приходить додому й просто підіймає на неї руку…
Подивися на нього. Він має відповіді на все.
-А вона каже, що це неправда. -Гадаєш, лише в нього є докази?
-А де ці докази? -Є повідомлення.
Так, можемо подивитися на злі повідомлення. Я буду відвертим.
Ці повідомлення — як шкільний футбол. Ми можемо грати…
Ми можемо вивести на поле вищу лігу з розмахуваннями
й словами: «Мене лають за лаштунками». Ми можемо робити що хочемо.
Але ці перепалки тільки шкодять обом. Це того не варте.
Що було, те було, розумієте?
У нас дві різні версії однієї історії.
У токсичних стосунках усе йде шкереберть.
Гадаю, зрозуміло, що ви не створені одне для одного.
І в цьому нема нічого поганого.
Не можу не наголосити: користуйтеся цим досвідом.
Не йдіть назад. Лише вперед.
Повернімося до шоу на хвильку, бо, Блейку, ми бачили на камеру,
що ти багато чого навчився від чатбота із ШІ.
І ми всі багато чого навчилися завдяки твоїй любові до старомодних метафор.
Погляньмо.
Повеселімося.
-Побачимо, чи я вмію керувати. -О чорт!
Ми просто дві шестерні, що крутяться в одному напрямку.
Просто двоє недосконалих людей, які прагнуть…
Або двоє недосконалих людей, що йдуть рука в руку, пліч-о-пліч.
Блейк не в тій сфері. Він має не продавати фургони, а бути адвокатом.
У мене синій слуховий апарат, а в неї рожевий.
І вона має розуміти мої потреби в тому, щоб мене просто почули.
Він може маневрувати в будь-якій слизькій ситуації.
-Такого я не очікував. -Ага.
Блейк — непроста людина. Він дуже образний.
Для мене це символізує діамант,
вічний за своєю суттю й кристалізований під тиском.
Він любить розкидатися словами, значення яких ніхто не знає.
Я не певен, чи Блейк сам знає.
Вона підходить мені як людина, з якою я можу бути.
Боже, ті його пунктики.
Ти прекрасна. Думаю, ти мені підходиш.
Ти й твої пунктики.
-Я візуал… -Скільки в тебе пунктиків?
-Коли я говорю, я бачу картинку. -Пунктик.
-Овва. -Овва. Так, життя — подорож.
-Життя — подорож? -І кохання. Кохання — це подорож.
-Кохання — це поле бою. -І те, і те. Точно.
-Так. -Ми це бачимо сьогодні.
Гейлі, розкажи всім, як у тебе справи.
Ти з кимось зустрічалася після розриву з Блейком?
Ні, ні з ким.
Я подорожую, працюю над собою.
Блейку, ти з кимось зустрічаєшся?
Ні, я самотній, працюю над своїм бізнесом і над собою.
Поговоримо з наступною парою.
Вона хотіла, щоб він зробив найсміливіший крок, тож він стрибнув із хмарочоса,
щоб довести кохання.
-Привіт, Ешлі, Кілліане. -Так. Вітаємо.
Дякую, що запросили.
Коли ми востаннє вас бачили, Кілліан стояв на одному коліні,
але бачу, що сьогодні обручки немає.
-Ні. -Що сталося?
Ми розійшлися приблизно за два місяці, але…
Він повернувся до своїх звичок:
перевіряв мій телефон,
казав, що я забагато листуюся з Блейком.
Пробач, що надіслала тобі кілька відео з тіктоку. Боже борони.
Це було неправильно. Він знову почав погано до мене ставитися, брехати.
-Це загострилося. -Відмотаймо.
Ти кажеш: я злився, бо ти скидала відео Блейку. Уяви нас із Гейлі за цим.
Усе не клеїлося тому, що я тримав шість-вісім пакетів із продуктами,
намагався відчинити двері ногою, тримаючи пакети,
а двері не піддавалися, і вона сказала: «Для Гейлі ти б відчинив двері».
Ти це вирішив розповісти?
-Ти сказала… -Проблема у твоєму ставленні.
-Це не проблема. -Гаразд.
Проблема в тому, що ти не змінився.
-Я проблема. -Жахливо зі мною поводився. Усі це знають.
-Так? Так. Я це визнав. -Усі.
-Ще перепрошу. -Я була милосердна.
-Я давала тобі шанс за шансом. -А я…
Навіть заступилася за тебе, як ідіотка.
Але все лише загострювалося, і я сказала: «Я більше не можу».
Моїм батькам довелося приїхати, бо він кидав мій телефон, розбив його.
-Чому так сталося? -Я сховалася в шафі.
Моїм батькам довелося прилетіти, бо ти мене вдарив.
Я їм написав.
-Я викликав поліцію, щоб тебе знайти. -Ні! Подзвони моєму татові.
Я тебе шукав.
Вони прилетіли, бо ти розбив мій телефон.
Я не могла нікому подзвонити.
Я побігла до паркувальника й попросила забрати мене.
-Ти поводився зі мною, як із лайном. -До чого тут розбитий телефон?
Ти напиваєшся.
-Ти це заперечуєш. -Так, моя вина. Бо я п'ю.
-Ти п'янієш щоразу, як п'єш. -Річ не в…
Ні. Ти мене щоразу провокуєш.
Ти ніколи мені не віддавала.
«Як ти почуваєшся?»
Окрім типових розмов.
-Безпечна межа зникає. -Я не допомогла з алкоголізмом?
Ти кажеш… Я питаю, уточнюю.
-Я не нападаю на тебе. -Ідеться не про алкоголь. Я про життя.
Повернімося до того вечора, коли ти вирішив освідчитися, а ти — дати згоду.
Чи спадало тобі на думку, що це неправильне рішення?
Я б не сказав, що це було неправильне рішення.
Чи думав я, що таке повториться?
Так, найімовірніше. І я щиро прошу вибачення.
Я завдав тобі болю.
Справді. І я прошу вибачення за це.
-Два місяці тому ти писав злісні есемески. -Вибач, що скривдив тебе.
Але, знову ж,
ти не береш на себе жодної відповідальності.
-Кажеш, я не «віддавала тобі». -Ти не перепросила.
Я так багато тобі віддавав, що зрештою втратив себе.
Чому був зі мною п'ять років, як я нічого не віддавала?
Бо мені важко думати: «Із цього нічого не вийде. Відпусти».
Я безліч разів міг піти.
У ситуації з твоїм батьком я міг сказати: «Я цього не терпітиму».
Він мав рацію.
Видно, що ви кохали одне одного.
І видно, що старалися. Тому й були в «Ультиматумі».
Хто скасував заручини?
Я. Уникла біди.
Кинути його було найкращим, що я могла зробити для себе. Це мене врятувало.
Він чудова людина, але ми не були чудовою парою.
-Ешлі, ти зараз із кимось зустрічаєшся? -Ні. Я живу на повну. Усе добре.
Кілліане, а ти?
Ні.
Коли ми з Ешлі розійшлися, я дійшов висновку,
що буде нечесно ставити когось у таке становище.
Так, ви маєте завершити цей розділ.
І треба бути в кращому психічному й емоційному стані.
Поговорімо про ваші пробні шлюби.
Кілліан, Ешлі, Блейк і Гейлі. Це була наша грізна четвірка.
Поговорімо про ранкову п'ятигодинну розмову вчотирьох.
Як вам було дивитись
і бачити, як годинник показує п'яту, шосту, сьому ранку?
-Це було довго. -Так.
-П'ять годин. -Світанок зустріли.
-Так. -Ви есемесилися?
Як ви спілкувалися в цьому житловому комплексі?
-Листами. -Листами? О, старомодно.
-О, привіт, Джебіне! -Ви мене знаєте. Це моя фішка.
Отже, листами?
Жодних меж. Ми всі листувалися.
Усі грали в «Зіпсований телефон», і це вийшло з-під контролю.
Це відволікало від досвіду, і все перетворилося на хаос.
-Саме так. -Так.
-Інакше не скажеш.
Це було через ревнощі, страх?
Думаю, це були ревнощі, невпевненість.
Переплетення різних історій, які розповідали інші.
Я відчувала, що я посередниця в їхніх стосунках
і в певному сенсі терапевтка.
Давала Кілліану поради.
«Чуєш, ти маєш перепросити в неї за те й те».
Або: «Ти розумієш, що, можливо, Ешлі мала рацію?»
Я ніби була в їхніх стосунках.
І це мене засмучувало, коли я читала всі їхні повідомлення.
Ми з Гейлі дійшли думки, що нами маніпулюють.
Ми казали це не просто так. Ми відчували, що це замкнене коло.
І найуживанішим словом у нашій четвірці була «маніпуляція».
-Так. -Так, можу уявити.
Не легко бути в пробному шлюбі й думати, що робить твоя половинка.
Але тому тих людей і називають вашими колишніми.
-Так. -Це так і має бути.
Так задумано експериментом. Не думаю, що це випадковість,
що четверо людей, які поважали ці межі,
мали зовсім інший досвід, ніж ви.
Так, я дуже вдячна, що ми занурилися в цей досвід,
бо це витягло нас зі своїх думок і вказало,
що слід покращити в стосунках.
Так, і додам, що в тому, що було між вами чотирма, було багато невпевненості.
Я теж із цим боровся.
Я мав невпевненість щодо цієї жінки, яку я кохаю,
і тому відправив її до вас
і на пробний шлюб, щоб мати підтвердження, що я їй подобаюся.
«Я невпевнений, але вона однаково обирає мене».
-У цьому весь сенс. -Так.
Я думаю, цей аспект непередбачуваності лише підтвердив,
що, хоч ви й кохаєте одне одного, ви не створені одне для одного.
Для обох партнерів.
Так, але…
-Що ти хотів сказати, Кілліане? -Саме так.
-Ні, не хочу починати холівар. -Гаразд.
Кілліане, тепер я хочу перейти до повідомлень від твоїх друзів.
У нас є відео, які нагадають. Дивімося.
Кілліан сьогодні до нас не приєднається.
Ми щойно посварилися.
-Ясно. -По дорозі сюди, в авто, він такий…
Його друзі писали про мене.
«Так, ми її трахнемо й…»
-Вони збираються? -Так.
«Ми змінимо історію шоу». Я це навіть сфотографувала.
Який покидьок. Що він відповів?
«Кілліан замість пишногрудої красуні має н. брюнетку-дошку. Ха-ха».
- «Н.»? Типу невдаху? - Так.
«Яка навіть не дає. От лажа».
Він відписав: «Це дійсно лажа».
А потім друг написав: «Ми її трахнемо й змінимо це шоу.
Буде анальний ультиматум».
Кілліан: «Ха-ха, це просто щось».
Кілліане, це був важливий момент у вашому пробному шлюбі з Гейлі.
Чому ти не захистив Гейлі перед своїм другом?
Не знаю. Я не сприйняв це так серйозно, як мав би.
Коли я сказав: «Це просто щось», я мав на увазі: «Це занадто».
Це не виправдання, і це треба було зупинити.
Це було б правильно.
Ти мав сказати… Неважливо, про кого йдеться.
Не думаю, що таке доречно казати про людину.
Це була б чудова нагода
сказати другу, що це недоречно.
Не оточуй себе людьми, які так кажуть про жінок.
-Я розумію, але… -Тебе важко захищати, Кілліане.
Я не кажу, що треба щось захищати.
Я повністю беру на себе відповідальність за те, що добряче налажав із Гейлі.
І, чесно, з усіма.
Я знаю, що тут багато всього, але ми мали згадати цю зустріч із нашою четвіркою.
Сподіваюся, ви знайдете розраду. Ми щиро бажаємо вам усього найкращого.
Сподіваємося, що ви чогось навчилися.
-Так. -Ви б це повторили?
-Я б так. -Ні.
-Так? -Так.
-Кілліане? -Ні.
-Ешлі, ти б повторила? -Може, щось інше.
Не знаю. Не це.
«Щось інше». Вона хоче потрапити на «Другу половинку». Жартую!
Уперед.
Усі знають: Кейсі вміє керувати гелікоптером,
але єдиний екстрим, якого вона бажала, — це освідчення Девіда.
Ба-думс.
І після трьох обручок-обіцянок він освідчився.
Ось.
-Кейсі й Девіде. -Так.
Як ви?
-Чудово. -Добре!
Мене засліплює обручка.
-Зобов'язання. -Вона така гарна!
Ми заручені.
Ми поїхали, відсвяткували із сім'єю, з'їздили в Кабо. Насолоджувалися.
Оце так!
-Девід постарався. -Гроші профбаскетболіста.
-Молодець. -Діамантище.
-Він постарався. -О, діамантище.
-Так, це діамантище. -Вона заслуговує.
Дякую.
Ми просто живемо й насолоджуємось одне одним.
Головне, що ми винесли із шоу, —
це те, що ми навчилися сперечатися.
Ефективно.
Наші сварки були дуже непродуктивними.
-Цікаво. -Це було найважливіше.
Я дуже за вас рада.
Кейсі, ми з тобою розмовляли на жіночому вечорі.
Я пам'ятаю, як тоді пішла до Девіда й розповіла йому
про ваш прогрес із Люком.
-Вона теж. -Так.
Люк сказав, що ти повернулася й сказала багато хорошого.
Я була в захваті від ваших старань.
Чесно, ця розмова відбулася через те, що Моніка хотіла
більше фізичного контакту від Девіда.
Я попросила поговорити з Монікою окремо. Ця розмова була дуже продуктивною.
Знаєте, якби це було щось більше за обійми чи те, що їй потрібно,
я б згадала про межі.
«Несправедливо так порушувати його рівень комфорту, особливо фізичний».
Уяви, якби хлопець хотів, щоб ти була чуттєвішою,
коли тобі це некомфортно.
Але вона пояснила, що хоче більше обіймів.
І я їй сказала:
«Якщо це не порушує його меж, то попроси його про це».
Так.
Мені цікаво почути про ваші сім'ї. Після трьох обіцянок і вашої участі в шоу
як вони сприйняли новину про заручини?
Після шоу ми поїхали в рідні міста.
До моєї родини. І вони були раді за нас.
Дуже раділи. Мій тато, звісно, пожартував: «Слава богу, нарешті. Цього я й хотів».
Так.
Він терпляче чекав на мене,
бо знав, що я була неготова.
Ми поїхали в рідне місто Девіда й побули з його родиною.
-Було гарне свято. -Їм сподобалося. Мама така…
-Сестра та й інші її обожнюють. Тато… -Вибач, що перебиваю, котику.
-Кажи. -Його мама… Поясни…
Мама подивилася на мене, я аж пустив сльозу.
«Ви змусили мене знову повірити в кохання».
Вона безнадійна романтичка.
Стільки розлучень, але вірила в кохання, а тоді на мить перестала.
Ми приїхали, і вона сказала: «Ви змусили мене повірити в кохання».
Дивно, так? Ти не хотів повторювати те, через що пройшла мама,
але водночас ти зцілив себе, розірвав цикл і тепер зцілюєш її.
Сто відсотків.
-Пишеш новий розділ. -Це важливо.
Отакої.
-З паршивої вівці — на легенду. -Так!
-Це повний… повний цикл. -Овва.
Але цікаво, що ж твоя мама скаже
про ім'я майбутньої дитини — Клітор чи Кліторіс?
-Так! -Кліторіс.
-Ще був «цемент» і «цімент». -«Кліторіс!»
Уявіть, яке гарне ім'я, якби не означало те, що означає.
А спробуймо. «Привіт, дівчино. Як справи, Кліторіс?»
Як людина, чиє ім'я римується з…
…можу сказати, що це травмує, і можна лиш уявити…
Нік Лаше не Дік Лаше.
Іноді.
А тепер до пари, чий час у цьому експерименті був коротким,
але вони обоє справили на всіх велике враження.
Вітаємо, Алекс і Джебіне.
-Привіт. -Як ви?
-Як справи? -Привіт.
Алекс, розкажеш нам? Бачу, у тебе тепер є чубчик.
Так, це так.
Коли ви пішли того вечора, емоції зашкалювали.
Ви пішли окремо. Що сталося?
Було дуже напружено.
До цього я думала: «Усе буде чудово.
Я закохана в цього чоловіка.
Я вийду за нього заміж».
А потім я почула дівчат, навіть деяких хлопців і вас,
і був такий вир емоцій і… Я була дуже розгублена.
Це був хаос.
Сумніватися в собі нелегко.
Ви були разом шість років, так?
Так.
Як ти й кажеш, інші жінки, чоловіки й навіть ми казали: «Алекс, що ти робиш?»
Тож після цього ви знову зійшлися?
Так, ми були в хороших стосунках після шоу.
-То ви залишилися разом? -Так.
Так.
Я була на його місці.
Це надмірне реагування й суперемоційність.
Я сказала: «Не слід було так зі мною говорити».
Ми поговорили, і він тоді вибачився.
Він довів мені, як сильно мене кохає.
Тому він так поспішав.
Ти шкодуєш, що написав ту записку?
Я шкодую, що був дуже різким у записці,
але не шкодую про те, як усе склалося.
Мене вигнали, і це було правильно.
Насправді я написав іще одну записку.
Чесно, та записка була гіршою.
-О боже. -Очевидно, що не варто було.
-Чому ти?.. -Що?
Очевидно, що не варто було.
Ми намагалися жити далі. Справлятися з проблемами.
Потім я вирішив поїхати в Пуерто-Рико.
-Про що він? -Не знаю.
Ви зараз разом?
-Ні. -Ні.
-Ви залишилися друзями? -Так.
-Ми в добрих стосунках. Друзі.
-Але ви не зустрічаєтеся. -Ні.
Ні.
Я дуже вдячна за цей досвід, бо завдяки йому я зрозуміла,
що нам ще треба багато працювати над собою.
Я думав, якби ми пройшли до кінця, я б одружився.
Я не сумнівався,
але я вже не той, ким був рік тому.
І я не хочу одружуватися, поки мені не виповниться років 35.
-Я ще не скоро… -Скільки тобі зараз?
Двадцять… чотири.
Здається, «Ультиматум» — не твоє шоу.
Так, звісно.
Після перегляду я писав їй…
Він приходив і гримав у двері, як…
-Так, тож… -Як…
Мене часто виганяли, але я радий, що мене вигнали із шоу.
Серйозно. Дякую вам.
Сьогодні ми бачимо, що у вас інші погляди.
-Ми пишаємося вами. -Дякую.
-Ти нас найбільше розсмішив. -Боже.
Мене дратував цей сміх. Я дивився й думав: «Заткнися».
Так, це було…
Що ж, бажаємо вам усього найкращого.
-У Пуерто-Рико. -Якщо хочете, приїжджайте пограти в гольф.
Уявляєш, ти їдеш до Джебіна?
-Пройдемо три лунки. -Може, я напишу тобі записку, Ніку.
Може, я напишу тобі записку, Джебіне.
Переходимо до іншої пари, яка пішла раніше,
але з протилежної причини.
Вони заручилися.
Привіт, Джессіко-Ґрейс та Едрісе.
Згадаймо, яким драматичним було те освідчення. Дивимось.
Ой-йой.
-Боже мій. -Та ну.
-Господи. Припини. -Красунчик.
Та ну.
Ти вийдеш за мене?
Так, звісно.
Так!
Як гарно.
Вітаю.
Оце так, здуріти.
Гаразд. Я тебе розумію.
Я знаю. І я тебе.
Кохаю тебе.
І я тебе.
Ой.
О, добре.
-Який вигляд! -Нова цяцька. Здуріти.
Респект твоєму хлопцеві.
Поцілунок наприкінці й відхід… Боже!
-До речі… -Сідай!
Найкращий фейковий відхід в історії!
Так.
Це вже класика.
Але ми помітили, що ви сидите не поруч одне з одним.
Джессіко-Ґрейс,
який у тебе зараз статус стосунків з Едрісом?
Жодного.
Едріс дуже вагався освідчуватися.
Щойно камери вимкнули, він мене й не торкнувся.
Не цілував мене. Ми не розмовляли до наступного дня.
Я очікувала якогось святкування.
Ми могли б почати почуватись обраними одне одним.
Проте… цього не було.
Я був щирим. Я кохаю Джессіку.
Я точно хотів одружитися. Точно.
Знаєте? Це була моя головна мета.
Я просто почував… Я почував злість.
Просто неймовірну злість.
Тоді це ніяк не стосувалося Джессіки.
Я тоді думав, що виберу Алекс.
А потім це скасувалося.
Алекс пішла.
І я подумав: «Це кінець експерименту. Усе».
У мене був вибір в останню секунду —
відкинути дівчину, яку я кохаю, заради якої прийшов на шоу,
або одружитися з нею.
Ось і причина. Але це було… Це було так вимушено, бляха.
Є навіть запис, де я визнаю, що нам ще треба працювати над стосунками.
Ми не пройшли досвід разом із рештою з вас
і не мали змоги залагодити це.
Тож ми швидко звернулися до сімейного психолога.
Іноді це здавалося продуктивним.
Але я не маю стояти на нашій кухні й чути
після всього, що ти мені влаштував,
що я надто дружня з протилежною статтю в спортзалі.
Ти ж дозволив собі за одну годину побачень
розвинути сексуальний потяг до дівчини, з якою я тепер дружу, і звинуватити мене
в тому, що я подружилася з нею, щоб не дати тобі це зробити.
Я не маю чути цього від свого нареченого,
коли ми намагаємося щось владнати.
Між Алекс і Едрісом щось було?
Ні, і в нього є повідомлення, які це доводять.
-Едріс… -Що? Ні.
У шоу Едріс сказав, що вибрав би Алекс.
-Тож, очевидно, потяг був. -Та ні.
Мені прийшло повідомлення від Едріса,
коли вони намагалися налагодити стосунки.
І я щодня спілкувалася з Джей-Джи.
На той момент ми вже розійшлися.
-Ясно. -Він кинув мене за день до річниці.
Я з'їхала 4 липня, але ми й досі працюємо над стосунками.
Ми досі близькі. Досі тусуємося.
Я готую тобі традиційні, але нові для мене афганські страви.
Ми подорожуємо разом.
Алекс, з якою ми тепер дружимо,
одразу мені зателефонувала, коли Едріс надіслав їй те повідомлення.
Вона сказала, що Едріс до неї залицявся.
Так, залицявся.
Він чесний.
І я не повинна була почути твого друга по гучному зв'язку,
який питав не про мене, а про те, що ти робитимеш з Алекс.
Неповага.
Алекс, розкажи. Як ми з'ясували,
була спроба…
зв'язатися з тобою, але ви живете в різних містах, так?
Так. Я була вражена.
Чесно кажучи, я думала, що це просто, щоб розлютити її.
Він знав, що я щодня з нею розмовляю.
-Тому мене це дуже здивувало. -Що він сказав? Яка…
Він сказав: «Може, почнемо пробний шлюб?»
-Чи «спробуймо». -Я не робив нічого недоречного.
Алекс надіслала мені повідомлення: «Як ти смів? Я ж тепер дружу з Джессікою».
А я їй відповів:
«Я поважаю твої кордони. Ти дружиш із Джессікою.
Ти нічого не робитимеш, і це круто.
Але, знаєш… Я самотній».
Слухай, якщо ти самотній, будь самотнім.
Не їдь зі мною в подорожі. Не роби цього.
Хочеш Алекс? Чудово. Вона гарна.
Чорт, я сама хочу Алекс. Вона крута, ясно?
Але не сиди тут і не замилюй мені очі.
Чи як там кажуть.
Не влаштовуй мені пекло, не змушуй мене принижуватися.
Щоб я була слухняною, а ти мене карав.
Чекай. Ти зачепила таку тему.
Ми її закриємо. Не хочу це обговорювати.
Він знає, про що я.
І це огидно.
У нас нічого не виходило.
Попри те, що сталося наприкінці стосунків,
ми закінчили.
Я з тобою розійшовся.
Тоді чому ти тримаєш мене у своєму… Гаразд.
Я порвав із тобою і сказав забиратися. Це й моя провина. Я згоден.
Я згоден, що востаннє, коли я порвав з тобою… Що ми зробили?
Ми трахнулися.
-Боже мій. -Припни язика.
-Так і було. І ти знаєш. -Я знаю!
Ти пішла того дня, а я написав тобі після розриву,
після сексу: «Я шкодую, що ми трахалися».
-Не писав! -Цього не мало бути. Писав!
Після того, як я кінчив!
-Припни язика, Едрісе! -Я тоді щойно кінчив.
Припни язика!
-Не переходь межі! -Вибач.
О, вибачення! Усе буває вперше!
Припни язика!
З мене досить твоєї неповаги!
Знаєте, я думаю, що сама суть «Ультиматуму» в тому,
що хтось у стосунках не має того, що йому потрібно.
І я думаю… дуже очевидно,
що ти бажаєш чогось іншого, ніж бажає Едріс,
і це просто не спрацювало.
Гадаю, ти багато пережила.
Візьми цей досвід із собою.
І знай: тобі буде краще деінде.
Ми бажаємо вам усього найкращого.
Хай там як.
Усі приходять на «Ультиматум» у пошуку відповідей про свої стосунки.
Але ця група вірить, що правда десь там.
-Дуже далеко. Подивіться. -Дуже далеко.
Не вірю, що сонце спричиняє рак.
-Справді. -Це факт.
Не знаю, чи це факт.
-Вірю, що ми не були на Місяці. -Ага.
Це найбільша теорія змови, у яку я вірю.
-Ти думаєш, ми не були на Місяці? -Ні, точно ні.
-Я так не думаю. -Точно ні.
Це не може бути фейком.
Ти віриш у динозаврів? Ой-йой.
-Чи вірю в динозаврів? -Так, ти віриш у динозаврів?
-Ти не віриш у динозаврів? -Таке є. Дехто не вірить.
Що? Так, динозаври справжні.
Про них є шість хороших фільмів. Подивись.
-Перепрошую! -Вони були не такі великі, як кажуть.
-На ютубі є відео. Я покажу. -Поясни, звідки піраміди.
Розташування пірамід схоже на комп'ютерний чип.
Це правда.
Під цими пірамідами ціле місто.
А ще я бачив це в інстаграмі.
Це обмежена інформація, але змушує задуматися.
-Ти віриш в інопланетян? -Щось таке точно є.
Так, я згодна.
Я бачив НЛО, коли мені було чотири.
Справді?
Це правда!
Щось пролетіло наді мною. Близько й низько.
Таке: «Шух!»
-І це не був літак? -Ні.
Відтоді я вірю в НЛО.
Я думаю, що десь там точно є життя.
Але не думаю, що прибульці захоплять нашу планету.
Вона не серйозно.
Сміхота. Гаразд, це було трохи дивно.
Це було цікаво, а от що дуже реально,
то це наші заручені пари. Зокрема, Девід і Кейсі. Вони одружаться.
Що там у вас? Який план?
Ми одружимось у вересні.
-На Амальфітанському узбережжі. У Равелло. -В Італії.
-О, чудово. -Ми в захваті.
У нас є відео, яким ми хочемо поділитися.
Подивіться.
Добре, ми в літаку, готові летіти.
Ми готові.
-Мені не подобається мій вигляд. -Ти гарна!
Перша поїздка на поїзді. Ми готові.
-Піца пізно ввечері. -Піца пізно ввечері. Їмо піцу!
Тут відбудеться наша церемонія.
-Там. -Гаразд.
Безкінечний басейн гарний.
Ти танцюєш.
Які ви молодці!
Гейлі запрошена, і ми маємо запрошення для вас.
-Нас? -На весілля!
-Обожнюю це узбережжя. -Заспіваємо «Я згоден».
-О боже! Які ви! -Я заспіваю серенаду.
-«Містеру й місіс Лаше». Можна відкрити? -Так.
Така краса!
-Це наш готель. Мрія. -Я така сентиментальна. Боже мій.
Неймовірно.
-Дякую. Ми дуже раді за вас. -Звісно.
Але до одруження за кордоном треба офіційно одружитися тут, у Штатах.
Учора нам видали свідоцтво,
і ми чули, що ти маєш сан.
Тож, Ніку, ми сподівалися, що ти нас сьогодні одружиш.
Для мене це честь.
-Ви знали, що я маю це право в Каліфорнії? -Ні!
Боже!
Це моє перше весілля!
Емоції зашкалюють.
-Готові? -Так.
Я зараз заплачу.
Ми зібралися тут сьогодні,
щоб стати свідками і відсвяткувати шлюб Кейсі та Девіда.
Шлюб — це поєднання двох життів, двох сердець і двох майбутніх.
Сьогодні Кейсі й Девід обрали одне одного
та зобов'язуються будувати життя разом.
Кейсі.
Чи береш ти Девіда за чоловіка, щоб любити й підтримувати його
в радості і горі, доки ви живі?
Так.
Девіде, чи береш ти Кейсі за дружину,
щоб любити й підтримувати її в радості і горі, доки ви живі?
Так.
Гадаю, у нас є обручки.
Бери.
-О боже. Яка краса. -Подивися. Краса.
-Ось так. -Гаразд. Дай мені палець.
Повторюйте за мною.
Цією обручкою я віддаю тобі своє серце, любов та обіцянку.
Відповідно до наданих мені повноважень оголошую вас
чоловіком і дружиною.
Поцілуй наречену.
-Супер! -Супер! Ми це зробили!
-Я дуже радий за вас. -Вітаю.
Не хвилюйтеся. Ми не забули про самотніх дівчат.
-Самотні дівчата, сюди. -Шикуйтеся!
-Шикуйтеся. -Усі незаміжні!
-Заспівати тобі, Кейсі? -Так.
Усе, чим я є, усе, чим я буду
У цьому світі!
Нічия!
Ідіть сюди.
За Кейсі й Девіда, нашу подружню пару.
А ще за Люка й Моніку, наших заручених.
-За вас. -Так!
Кохання перемагає!
Дивіться одне одному у вічі. Нам не треба п'ять чи сім років поганого сексу.
-Та навіть одного. -Точно.
Вони перші, хто одружився на «Любов сліпа» й «Ультиматум».
-Так. -Задають тренди.
-Іди сюди. Я тут. -Це все одно твій автограф.
Автограф!
Гаразд, між рядками.
О, офіційно?
-Офіційно. -Твій автограф.
-Чудово. -Піднімімо. Ура!
Ура!
Переклад субтитрів: Марія Подвісньова
СПОЧИВАЙ З МИРОМ, ТРЕЙСІ ДЖО ВІЛСОН ЛЮБЛЯЧА МАТИ ТА ДРУЖИНА 1975–2026