Bun-venit la reuniunea sezonului patru din Ultimatum: Cununie sau așa a fost să fie!
S-au dat șase ultimatumuri, dintre care unul a rămas fără răspuns.
Și nu mai puțin de cinci s-au încheiat cu logodne.
Toți au venit în căutare de răspunsuri,
iar acum e timpul să le primiți și voi.
- S-au căsătorit? - S-au răzgândit?
Astă-seară îi revedem pe toți.
Vom răspunde la toate întrebările și nimic nu este tabu.
Să înceapă reuniunea!
ULTIMATUM: REUNIUNEA
- Bun-venit tuturor! Luați loc! - Da, să luăm loc!
- Toți arătați senzațional. - Ne bucurăm să vă vedem.
A trecut un an de când v-am văzut, așa că avem multe de discutat.
- Și e puțin spus. - Într-adevăr. Sunteți gata?
- Da. - Să începem!
Luke o venerează pe Monica de când aveau 14 ani.
La finalul experimentului, a îngenuncheat și a cerut-o de soție.
- Bună! - Bună ziua!
- Ne bucurăm să vă vedem. - Și noi.
Văd de aici inelul, dar vreau confirmarea că sunteți încă logodiți.
- Da, suntem încă logodiți. - Ura!
Am avut un an extraordinar împreună.
Mi-a cerut din nou mâna la aniversarea noastră de cinci ani.
Cu petale de trandafiri și lumânări. A fost frumos.
- Doar noi. A fost deosebit. - Fără camere, microfoane…
- Nu ți-au lipsit cele 14 camere? - Nu mi-au lipsit.
- A fost ceva deosebit. - Bravo!
Ați văzut și voi cererea în căsătorie. Cum vi s-a părut?
- E drăguț foc că-i ia flori mereu. - De acord.
Când Monica părea să ezite, mi-am zis: „Nu se poate!”
Asta a fost reacția mea.
Cum a fost pentru voi anul ăsta de logodnă?
A fost super.
Am analizat multe lucruri în emisiune. Am evoluat mult.
Eu unul am evoluat mult.
Am avut multe realizări împreună.
Rezultatul e că acum nu mai am un plan și gata.
- Am alte două planuri de rezervă. - Bine.
Nu mai sunt doar chelner, acum conduc un restaurant.
Am făcut cursuri online și am obținut niște atestate.
Sunt calificat și ca electrician.
Am încetat să mă văd având succes sau eșuând exclusiv ca pompier.
Acum înțeleg că pot reuși în multe feluri.
Asta am învățat de la ea cât timp am fost în emisiune.
- A fost grozav. - Frumos!
Am alternat munca și distracția, ceea ce e plăcut.
Am muncit amândoi din greu, dar am și călătorit mai mult ca oricând.
A fost cel mai bun an al nostru de până acum, după mine.
Da. Vom vedea cum și-au sărbătorit logodna Luke și Monica în anul care s-a scurs.
Vizionare plăcută!
Acum 1.825 de zile, ai acceptat să fii iubita mea.
Am fost recunoscător zi de zi.
Nu ești iubitul ei.
- Nu? Ce sunt? - Fostul ei.
Sunt fostul ei iubit.
Dumnezeule!
Dumnezeule! V-ați logodit!
Da! Îmi place!
Multă distracție, multă iubire.
Dar ce se aude cu planurile de nuntă?
Am sărbătorit un an de logodnă în Santa Barbara.
Am văzut mai multe localuri și acolo ne organizăm nunta.
Aproape de casă. Minunat!
Dacă vă uitați în urmă la întreaga experiență de la Ultimatum,
cum ați spune că v-a afectat relația?
Cred că fără asta n-am fi fost azi așa de fericiți și încântați de viitor.
Experimentul ăsta ne-a permis să dărâmăm niște bariere care trebuiau dărâmate
și ne-a ajutat să lămurim ce aveam de lămurit.
Eu am știut dintotdeauna că e aleasa mea.
Foarte mult timp am fost nerăbdător să fie soția mea,
dar acum sunt nerăbdător și să-i fiu eu soț,
cu tot ce presupune asta.
Mi se pare că ies la iveală multe emoții când vorbești, Luke.
- Oare… - Sunt entuziasmat, viitorul sună grozav.
Dar mulți de aici nu mi-au arătat respect.
Cineva de aici s-a purtat urât cu tine?
Am simțit că David nu mă respectă.
Mi s-a părut că ai mers prea departe cu flirtul.
A fost urât față de mine și de Casey.
Ai vorbit urât despre mine de multe ori. De față cu mine sau cu alții.
Odată chiar m-ai amenințat.
Atunci am râs, fiindcă așa evit eu conflictul.
Dar azi nu mai râd.
Iartă-mă că ți-am dat impresia asta, n-a fost intenția mea.
Sunt protector cu ea, de asta ți-am zis să ai grijă.
Cât despre Monica, dacă aș fi jignit-o, mi-ar fi spus.
E o femeie puternică.
N-am spus nimic rău despre tine.
A fost un comentariu că n-ar fi destul de bărbat pentru mine.
Știu că aveam multe de lămurit între noi.
Cred că l-a durut să audă asta de la tine, în loc s-o discutăm între noi.
- Îmi cer scuze. - Mulțumesc.
Ești foarte bun pentru ea și îmi place relația voastră.
E protector când e cu cineva.
Atunci era cu Monica, deci își dorea ca ea să aibă ce vrea.
Cred că asta a vrut să spună cu comentariul ăla.
Are o părere foarte bună despre tine.
Ești destul de bărbat. Uneori își alege cuvintele cam…
Da, dar să nu te simți jignit! Nu vreau să spun nimic rău.
- Apreciez. - Și eu.
Sigur că da.
Ca bărbat, vreau să adaug că mi se pare un act de mare bărbăție
să recunoști ce ai de îmbunătățit la tine și să iei măsuri în sensul ăsta.
- La asta a condus experimentul ăsta. - Absolut.
Luke a căpătat mai multă încredere în el și a adus-o în relația noastră.
Dacă ceva nu-i dă pace sau vrea să ridice o problemă,
acum creează ocazia să comunice,
iar mie îmi e mai ușor să-l înțeleg.
E esențial, fiindcă nu ne citim gândurile. Și e vital să înțelegem asta.
Casey, vreau să întreb… Fiindcă te-ai înțeles de minune cu Luke.
V-am văzut devenind foarte apropiați.
Cum te-ai simțit văzând că Monica îi acceptă cererea în căsătorie?
M-am bucurat pentru amândoi. Asta-și dorise Luke mereu.
Pentru asta venise, a spus clar de la început.
M-am bucurat că am dat o mână de ajutor poveștii lor de dragoste.
Casey pasează decisiv. Se vede că știi baschet.
Da!
Luke, mare parte din căsnicia de probă te-ai comparat cu David,
te-ai cam raportat la el.
Aveam complexe. Mă străduiam să le depășesc.
Nu mai sunt așa.
De asta a spus că am încrederea de care e nevoie între noi, deci…
Pe de altă parte, eu eram gelos văzând-o râzând mereu.
N-ați avut certuri, nimic. V-ați distrat tot timpul!
Dacă ajută cu ceva, privind din afară, mie mi s-a părut
că ați abordat experimentul în cel mai bun mod.
V-ați implicat și ați învățat foarte mult din el.
De asta suntem azi aici, nu?
Mulțumim, Nick. Apreciem.
Sper că știți că toată lumea ține la voi.
- Sunteți frumoși, un cuplu solid… - Parcă-i James Bond, uite-l!
- E un costum de mire? Păstrează-l! - Voiam să arăt gata de nuntă.
Bravo! Ești gata de nuntă.
Mergem mai departe.
Hayley voia pe cineva care știe toate cele cinci limbaje ale iubirii,
iar Blake se pricepe la vorbe.
Da. Stați de o parte și de alta a scenei.
E o mare schimbare față de acum un an.
- E clar că nu sunteți logodiți. - Nu.
- Când ați rupt logodna? - La patru luni după aceea.
E clar că nu ne potriveam.
Respectul lipsea cu desăvârșire în relația noastră.
Nu mă simțeam deloc în siguranță în relația cu el.
Așa că am decis să renunț.
- Deci tu i-ai pus capăt. - Da.
În primul rând, n-am mai văzut-o pe Hayley de opt luni.
Înainte s-o cer, eram hotărât cam 60%.
Nu eram absolut sigur că o s-o cer de soție.
Încercam din răsputeri să fac relația să meargă.
Fiind competitiv, îmi ziceam că pot să-i ofer tot ce are nevoie.
Ca bărbat, nu-ți vine să accepți că unele lucruri nu le poți face.
Cauți soluții.
Într-o relație faci compromisuri, lași de la tine de dragul partenerului.
Dar Hayley nu făcea același lucru.
Era și multă nesiguranță legată de Ashley și n-am putut trece peste ea.
Permanent auzeam ce am făcut pentru Ashley.
- N-am putut avansa. - Nu-i adevărat, nu te las să spui asta.
Bine. N-am nimic împotrivă să purtăm un dialog aici.
Te simți bine?
Vrei să stai aici, cu Casey?
- Nu-i nimic. - Hayley, știu că e greu.
Nu e ușor.
Nu eram deloc nerăbdător să port discuția asta.
Killian a venit pregătit.
- Mulțumesc! - Mulțumim, Killian!
Hayley, ce te face să plângi acum? Felul cum v-ați despărțit?
- Sunt foarte multe. - Așa e.
Relația noastră era foarte șubredă încă dinainte de emisiune.
Se întâmplaseră atât de multe,
încât devenisem foarte nesigură de relație și de mine însămi.
Venind la emisiune, nici nu știam cum o să mă întâlnesc cu atâția tipi.
Dar eu îți spuneam mereu că sunt atras de tine și că-mi placi.
Nu e adevărat.
Tu îmi spuneai că nu sunt genul tău obișnuit.
- Nu e deloc adevărat. - Ba da.
- Avea nevoie și de apropiere emoțională. - De acord.
Dar cred că a fost evident în emisiune că parcă mergeam pe ouă.
Dacă analizezi ce spun,
vorbesc ca la terapie și introduc cu grijă tot ce spun.
„Uite, nu vreau să fiu defensiv…”
Efectiv, nici nu știam cum să funcționez ca om.
Încerci din răsputeri să-ți salvezi imaginea.
Nu-ți asumi responsabilitatea.
Înțeleg că e o discuție tulburătoare
și nu vreau să ne contrazicem.
Bine, dar când vorbesc, observi cum te bagi peste mine?
Poftim, tac. Continuă!
Să ne întoarcem după emisiune! Ați decis să rămâneți împreună.
Ai cerut-o în căsătorie. Ce s-a întâmplat apoi?
Da.
Dacă e să analizez ce s-a întâmplat, ne-am dus la Charleston.
A fost o situație când eram în oraș.
Ne-am întâlnit cu vreo șase-șapte fete.
- Ne distram în gașcă. - Nu ne-am întâlnit cu nimeni.
M-am dus la bar, iar Hayley era afară.
Două fete au intrat în vorbă cu mine.
M-au întrebat ce fac, am zis că sunt în vacanță.
„Ne faci cinste?” „Sigur.” Am plătit și le-am dat paharele.
Când m-am întors, Hayley se uita la mine uluită.
„Doamne! Cum ai putut?”
Hayley avea o bere în mână.
Mi-a turnat-o în cap acolo, în bar, în fața a 300 de oameni.
Am întrebat-o ce se întâmplă.
Mi-a zis că sunt de rahat.
Am zis: „Gata! Nu mai suport porcăria asta!”
N-a fost așa.
Ne-am dus la Charleston de ziua noastră.
Nu ne-am dus cu un grup, eram doar noi.
Mergeam la terapie de cuplu, pentru că Blake avea o anumită problemă.
Mi-am luat inima-n dinți și am băut cu el când eram în Charleston.
În ce-l privește pe Blake, a fost prea mult.
Când m-am dus la toaletă,
la întoarcere l-am găsit bând shoturi cu niște fete.
I-am zis că vreau să plecăm.
Blake era beat mort, apropo. Eu nu eram beată în momentul ăla.
M-am uitat după el, dispăruse.
Am trecut pe lângă o parcare și el a trecut în viteză cu camioneta.
Am fugit după el și i-am zis să coboare dracului.
Și am condus eu până acasă.
Și asta e doar o mostră din ce se întâmpla în relația noastră.
Să vorbim despre contextul complet!
- Cred că e important contextul. - Cu siguranță.
- Da, în seara aia… - Așa e, ți-am turnat o bere în cap.
- Da, și te-a amuzat. - Iar tu m-ai bruscat în seara aia.
Nu e adevărat. N-am făcut niciodată așa ceva și chiar am…
Nu s-a întâmplat așa ceva, nu.
Mă întoarcem acasă.
- M-a lovit prin geam. - Nu e adevărat.
A trebuit să cobor din mașină și s-o prind de mâini, ce-i drept.
Nici măcar nu era prima oară, să fim sinceri!
Și știu mai mulți oameni, Hayley.
Mă simt foarte neînțeleasă.
Și am dovezi.
Înregistrări, mesaje, tot.
Și contrazic tot ce spui.
- Te iubesc foarte mult, dar… - Termină!
Nu suntem împreună.
- Eu nu te iubesc. - Eu am încă…
Nu ești obligată să mă iubești.
Dacă-mi dați voie, am dovezi aici.
Două declarații semnate de Hayley că nu s-a întâmplat așa ceva.
Tu m-ai pus să le semnez.
Am mesaje de la tine, în care spui același lucru.
Sunt curios în legătură cu declarația, fiindcă are greutate juridică.
Hayley, sugerezi că ai fost forțată să semnezi?
Am citit mesajul. I-a cerut să semneze declarația.
Să-i facă „marea plăcere” să semneze declarația asta.
Da, Casey, dar dacă citeai și mai sus, vedeai că ea spunea:
„Nu s-a întâmplat nimic etc… Nu meriți asta.”
Blake, cu tot respectul, nu ne-am implicat între voi.
Doar am ajutat-o.
Dacă erai tu într-o situație dificilă, probabil te-am fi ajutat pe tine.
Ea a citit tot. Voiam să ne asigurăm că Hayley e bine.
Da.
Mie mi se pare că Blake umbla ca pe ouă, atent să…
Asta ai văzut tu.
N-ai fost acolo. Nu mă pronunț contra ta, dar tu n-ai fost acolo.
Așa e, dar să crezi că se duce acasă și o bruschează…
Uitați-vă la el! Are răspunsuri pentru toate.
- Ea doar zice că nu-i așa. - Crezi că doar el are dovezi?
- Bine, dar unde sunt? - Există mesaje.
Da, putem vedea mesajele răutăcioase. Sincer, mesajul ăla e joacă de copii.
Putem juca… Putem scoate artileria grea.
Eu sunt înjurat în privat. Dar putem face orice.
Dar continuând acuzațiile, vă faceți doar rău.
Nici nu merită.
Ce-a fost a fost, nu?
Avem două versiuni contrare ale poveștii.
Într-o relație toxică, lucrurile degenerează.
- E clar că nu sunteți potriviți. - Și nu e nimic rău în asta.
Vă încurajez să învățați tot ce se poate și să mergeți înainte, nu înapoi.
Să revenim puțin la emisiune!
Blake, am văzut că ai aflat multe de la un robot cu inteligență artificială.
Și am învățat și noi multe din înclinația ta pentru metafore.
Să vedem!
Să ne distrăm!
- Să vedem dacă merge! - Fir-ar!
Suntem două rotițe care se învârt în aceeași direcție.
E vorba de doi oameni imperfecți care urmăresc…
Sau doi oameni imperfecți care aleargă mână-n mână, în paralel.
Blake și-a greșit meseria. Trebuia să fie în barou, nu în vânzări.
Ea are aparat auditiv roz, eu am albastru.
Trebuie să înțeleagă că am nevoie să fiu înțeles.
Reușește să se fofileze în orice discuție periculoasă.
- Nu mă așteptam la asta. - Da.
Blake e greu de urmărit. Vorbește în descrieri.
Pentru mine, asta simbolizează un diamant care e…
veșnic în esența lui și făurit la presiune mare.
Îi place să spună cuvinte complicate pe care nu le înțelege nimeni.
Cred că nici el nu le înțelege.
Bifează căsuța asta, aș putea fi cu ea.
Doamne! Căsuțele lui!
Ești superbă. Bifezi căsuța asta.
Tu și căsuțele tale!
- Sunt un om vizual… - Câte căsuțe ai?
- Când vorbesc, văd o imagine. - O căsuță.
Viața e un drum.
- Viața? - Și iubirea. Iubirea e un drum.
- Iubirea e un câmp de luptă. - Amândouă, clar.
- Așa e. - Și se vede astă-seară.
Hayley, înainte să continuăm,
vreau să te întreb ce ai mai făcut.
Ai ieșit cu cineva de când te-ai despărțit de Blake?
Nu mă văd cu nimeni acum.
Am călătorit și am încercat să evoluez.
Blake, tu ai pe cineva acum?
Nu, sunt singur. Mă ocup de afacere și mă concentrez asupra mea.
Să vedem următorul cuplu!
Ea voia ca el să facă pasul cel mare,
așa că el a pășit în gol de pe un turn ca să-și dovedească iubirea.
- Bună, Ashley și Killian! - Bun-venit!
Mulțumim!
Ultima oară când v-am văzut, Killian era în genunchi,
dar văd că azi nu porți inelul de logodnă.
Ce s-a întâmplat?
Am rupt logodna după vreo două luni.
Dar… el revenise la vechile obiceiuri încă din prima săptămână.
Îmi verifica telefonul,
zicea că eu și Blake ne-am trimis prea multe mesaje.
Scuze că ți-am trimis clipuri de pe TikTok, foarte grav!
Am greșit așa de mult, încât a reînceput să se poarte urât, să mintă.
- A degenerat. - Să revenim!
Zici că eram supărat pentru clipuri. Dar dacă-i trimiteam eu lui Hayley?
Nu ne înțelegeam, printre altele, fiindcă duceam șase-opt pungi cu mâncare,
încercam să țin ușa deschisă cu piciorul în timp ce căram cumpărături,
ușa aluneca și ea zicea: „Pariez că lui Hayley îi țineai ușa.”
Asta povestești tu?
- Abia ai zis… - Problema e cum mă tratezi, nu asta.
Problema e că ai revenit la vechile năravuri. Te purtai de rahat.
Toată lumea știe.
Așa e, am recunoscut. Și îmi cer scuze din nou.
- Am fost răbdătoare, ți-am tot dat șanse. - Iar eu…
Ba chiar te-am apărat și am picat de proastă.
Și a continuat să degenereze. Nu mai puteam continua.
A trebuit să-mi chem părinții fiindcă el îmi stricase telefonul.
- De ce? - M-am ascuns în dulap.
A trebuit să vină ai mei. Iar tu m-ai bruscat.
- Eu i-am chemat. Te căutam cu poliția. - Ba nu! Sună-l pe tata!
- Trebuia să te găsim. - Au venit fiindcă mi-ai spart telefonul.
Nu puteam lua legătura cu nimeni. Am rugat portarul să cheme pe cineva.
- M-ai tratat groaznic. - Cum ți-am stricat telefonul?
- Te îmbeți. Și negi. - Bine. E vina mea fiindcă beau.
- Te îmbeți de câte ori bei. - Nu e…
Ba nu. De câte ori mă provoci.
N-ai stat niciodată să mă asculți,
să vezi cum mă simt dincolo de lucrurile de bază.
Deci spui că nu te-am ajutat în problema cu alcoolul?
Întreb. Vreau să clarific.
- Nu te atac. - Nu e vorba de alcool. În general.
Să revenim la seara când ați decis să vă căsătoriți.
V-a trecut prin cap atunci că era o decizie greșită?
N-aș spune că mi s-a părut greșită.
Credeam că o s-ajungem tot acolo? Da, cel mai probabil.
Vreau să spun că îmi cer scuze sincer.
E adevărat că te-am făcut să suferi.
Serios. Și îmi cer scuze pentru asta.
- Și acum două luni îmi scriai la nervi. - Și îmi cer scuze.
Dar repet,
tu nu-ți asumi responsabilitatea pentru absolut nimic.
Nu ți-ai cerut scuze nici măcar o dată.
Am investit atât de mult în tine, încât m-am pierdut pe mine.
De ce ai stat cu mine cinci ani dacă n-ai primit nimic?
Fiindcă mi-e foarte greu să accept că nu merge și trebuie să renunț.
Puteam să plec de nenumărate ori.
Când s-a întâmplat chestia cu tatăl tău puteam să plec, să nu accept.
Avea dreptate.
E limpede că v-ați iubit.
E limpede și că ați încercat. De asta ați venit aici.
Pot să întreb cine a rupt logodna?
Eu. Am evitat o greșeală.
Pentru mine a fost cel mai bun lucru să-l părăsesc.
M-a salvat cu adevărat.
E un om minunat, dar nu ne potriveam.
Ashley, te vezi cu cineva?
Nu. Mi-e mai bine ca oricând. Nu-mi trebuie.
- Killian, tu? Ai pe cineva? - Nu.
Când ne-am despărțit, am ajuns la concluzia
că n-ar fi corect să pun pe cineva în postura asta.
Da, trebuie să încheiați capitolul ăsta.
Și să fiți cât mai bine psihic și emoțional.
Să discutăm despre căsniciile voastre de probă!
Killian, Ashley, Blake și Hayley. Ce combinație explozivă!
O să vorbim despre discuția nocturnă de cinci ore dintre voi patru.
Cum a fost să revedeți totul și să vedeți că se face 5:00, 6:00, 7:00?
- A durat mult. - Cinci ore.
- Ne-a prins răsăritul. - Da.
Vă scriați mesaje? Cum comunicați în complexul în care locuiați toți?
- Prin scrisori. - Scrisori? Ca pe vremuri.
- Salut, Jebin! Ce faci? - E specialitatea mea.
Deci prin scrisori?
Nimeni nu respecta nicio regulă. Ne scriam toți, era telefonul fără fir.
Ceea ce v-a diminuat experiența și a degenerat într-un haos total.
- Exact. - Așa e.
Altfel nu-i pot spune.
A fost din gelozie? Din teamă?
Cred că a fost din gelozie și nesiguranță,
suprapuse cu ce auzeam despre ceilalți.
Aveam senzația că sunt intermediar în relația lor.
Parcă eram psiholog, într-un fel.
Îi dădeam sfaturi lui Killian, îi ziceam să-i ceară scuze pentru diverse.
Sau să se întrebe dacă nu cumva Ashley are dreptate.
Într-un fel, eram în relația lor.
Dar mă dădea și pe mine peste cap să le citesc toate mesajele.
Eu și Hayley ziceam întruna că ne simțim manevrate.
Și nu ziceam degeaba. Ni se părea că ne învârtim în cerc.
Cuvântul cel mai des folosit în micul nostru grup era „manipulare”.
- Da. - Îmi închipui.
Nu e ușor să fii într-o căsnicie de probă și să te întrebi ce face celălalt.
Dar nu degeaba vă încurajăm să vă considerați despărțiți.
Așa trebuie să fie, așa e gândit experimentul.
Și nu cred că e o coincidență
că cei patru care au respectat regulile
au trăit o experiență foarte diferită față de voi.
Da, eu mă bucur că ne-am implicat total în experiment,
fiindcă ne-a schimbat perspectiva
și ne-a arătat concret ce trebuie să schimbăm în relația noastră.
Da, și aș adăuga ceva. Între voi patru s-a discutat mult despre nesiguranță.
Și eu m-am luptat cu asta.
Eram nesigur de femeia pe care o iubesc.
Am trimis-o să se întâlnească cu voi și să se mărite de probă,
ca să-mi confirm că într-adevăr mă place.
Sunt nesigur, dar ea tot pe mine mă alege.
Ăsta era scopul experimentului.
Fără să pierdem asta din vedere, experimentul a confirmat
că, deși vă iubiți, voi patru nu trebuie să fiți împreună.
Nu doar cu partenerul, nici cu partenerul de probă.
- Ce voiai să spui, Killian? - Toți patru.
- Nu vreau să fac scandal. - Bine.
Killian, vreau să vorbim despre mesajele de la prietenii tăi.
Cred că avem un fragment să ne amintim. Să-l vedem!
Killian nu vine azi.
- Tocmai ne-am certat. - Așa…
Pe drum încoace, a scris întruna.
Pe telefon. Prietenii lui îi scriau despre mine.
„I-o tragem noi.”
- Ei? - Da.
„O să revoluționăm show-ul.” Am făcut și o poză.
Ce canalie! Și el ce a răspuns?
„Killian a dat o blondă cu sâni mari pe o F scândură.”
- F de la fraieră? - Da.
„Și nici nu și-o pune. De rahat.”
El tasta: „Chiar e de rahat.”
Apoi ăsta a scris: „I-o tragem noi și revoluționăm show-ul.
Fata primește un ultimatum anal.”
Killian a zis: „Ha-ha-ha! Ce aberații!”
Killian, a fost un moment decisiv în căsnicia ta de probă cu Hayley.
De ce n-ai apărat-o pe Hayley în fața prietenului tău?
Nu știu. Nu am tratat ce a zis pe cât ar fi trebuit de serios.
Dar când am zis că sunt aberații, voiam să zic că e prea mult.
Înțelegeți? Nu e o scuză, trebuia să-i pun punct.
Așa ar fi fost cuviincios.
Trebuia să intervii. Nu contează despre cine e vorba.
E deplasat să vorbești așa despre oricine.
Era o ocazie bună să-i spui amicului tău că e deplasat.
Nu sta printre oameni care vorbesc așa despre femei!
- Înțeleg, dar… - E greu să-l aperi, Killian.
Nu zic că apăr pe nimeni.
Îmi asum complet vina, recunosc că am greșit față de Hayley.
Și față de toți, sincer.
Știu că sunt multe de procesat,
dar ăsta a fost momentul nostru despre voi patru.
Sper că v-ați mai lămurit. Noi vă dorim tot binele.
- Sperăm că ați învățat din asta. - Da.
- Ați repeta experiența? - Eu, da.
- Ai veni iar? - Da.
- Killian? - Nu.
- Ashley, ai repeta experiența? - Poate altceva, dar nu asta.
A zis „altceva”. Vrea la Perechea ideală. Nu, glumesc!
Să-i dăm drumul!
Cum știm, Casey poate fi pilot de elicopter,
dar ea nu-și dorea cu adevărat decât să-i fie soție lui David.
După trei „inele de promisiune”, a cerut-o.
Le port.
- Casey și David! - Da.
- Cum vă simțiți? - Bine!
Mă orbește inelul.
- E orbitor. - Suntem logodiți.
Ne-am dus și am sărbătorit cu ai noștri. Ne-am dus în Cabo…
Măiculiță!
- Bravo! - Bani de baschetbalist.
- Bravo! - Ce diamant mare!
- A ales bine. - Inel de om cu bani.
Da, chiar că e.
- Îl merită. - Mersi!
Ne vedem de viață și ne prețuim unul pe celălalt.
Aș zice că principalul nostru câștig e că am învățat cum să ne certăm.
Eficient. Noi nu ne certam constructiv.
- I-auzi! - A fost cel mai important.
Mă bucur mult pentru voi.
Și… Casey, noi am avut o discuție când am ieșit între fete.
Țin minte că i-am zis lui David doar lucruri bune despre tine și Luke.
Ea a făcut la fel.
Luke mi-a zis apoi că și tu ai avut doar lucruri bune de spus.
După discuția aia, am fost încântată de ce făceați.
Sincer, discuția aia a avut loc pentru că Monica voia
mai mult contact fizic cu David.
Am cerut să vorbesc separat cu Monica și discuția a fost foarte constructivă.
Dacă avea nevoie de ceva mai mult decât îmbrățișări,
aș fi pus limitele necesare.
„Nu e corect să-l scoți din zona lui de confort, mai ales cu atingeri.”
Închipuie-ți că un tip vrea contact fizic, iar ție nu-ți vine natural.
Dar mi-a explicat că vrea mai multe îmbrățișări.
Și chiar i-am zis să-i ceară asta câtă vreme nu-i încalcă limitele.
Da.
Sunt curioasă ce au zis rudele după trei inele și emisiunea asta.
Cum au reacționat când le-ați spus de logodnă?
Ne-am dus în orașele de unde provenim.
Am fost la familia mea și s-au bucurat foarte mult pentru noi.
Tata a glumit: „Slavă Domnului! În sfârșit! Asta vreau să văd.”
A avut multă răbdare cu mine,
fiindcă știa de la început ce vreau.
Apoi am fost în orașul de unde e David. Am fost la familia lui și a fost frumos.
S-au bucurat. Mama a țipat. Ea, sora mea, toți o iubesc. Tata…
Mama lui… Scuze că te întrerup. Mama lui… Poți să explici tu?
Da… Mama m-a făcut să plâng. A zis: „M-ați făcut să cred iar în iubire.”
E o mare romantică.
A divorțat de mai multe ori și nu mai credea în iubire.
Când ne-am întors, a zis: „M-ați făcut să cred în iubire.”
Nu e incredibil că te fereai de tiparul văzut la mama ta,
dar între timp te-ai vindecat, ai oprit ciclul și o vindeci tu pe ea?
Absolut.
- E un cerc superb. - E important.
- Oaia neagră care se realizează. - Oaia neagră care se realizează!
A fost un moment de împlinire.
Dar ne întrebăm ce ar crede mama ta
de o nepoțică numită Clitoris, indiferent cum pui accentul.
- Știu. - Clitoris.
Îmi amintește de faza cu „ciment”.
Ar fi un nume foarte frumos dacă n-ar însemna ce înseamnă.
Să vedem! „Salut! Ce faci, Clitoris?”
Având toată viața un nume care rimează cu ceva similar,
vă spun că a fost traumatizant, deci îmi închipui…
Nick Lachey nu e Dick Lachey.
Decât uneori.
Trecem la un cuplu care a părăsit experimentul rapid,
dar cu siguranță a lăsat o impresie puternică tuturor.
Bine ați revenit, Alex și Jebin!
- Bună! - Ce faceți?
- Cum merge? - Bună!
Alex, ne pui la curent? Văd că ți-ai făcut breton.
Da, așa e.
Erați foarte tulburați în seara când ați plecat.
Ați plecat separat. Ce s-a întâmplat?
A fost foarte greu.
Înainte de asta, credeam că o să fie extraordinar.
„Sunt îndrăgostită de bărbatul ăsta, o să mă mărit cu el.”
Apoi, auzindu-le pe fete, chiar și pe unii dintre băieți și pe voi,
m-am simțit ca într-un vârtej de emoții.
Eram foarte confuză.
A fost haotic.
Nu e ușor să te îndoiești de tine.
Erați împreună de șase ani atunci, așa e?
Da.
Cum spuneai, alte femei, bărbați, chiar și noi te întrebam: „Alex, ce faci?”
V-ați împăcat după aceea?
Da, ne-am împăcat după emisiune.
- Ați rămas împreună? - Da.
Da, am rămas.
Am fost și eu în locul lui.
Mi s-a întâmplat să exagerez și să fiu dominată de emoții.
I-am zis că nu trebuia să-mi vorbească așa.
Am discutat și și-a cerut scuze chiar în seara aia.
Mi-a spus cât de mult mă iubește.
De asta a avut izbucnirea aia.
Regreți că ai scris biletul?
Păi… regret tonul dur al biletului.
Dar nu regret felul cum au evoluat lucrurile.
A fost un lucru bun că am fost dat afară.
Scrisesem și un al doilea bilet.
Sincer, ăla era și mai rău.
- Doamne! - Evident, n-ar fi trebuit.
- De ce… - Ce?
N-ar fi trebuit să-i zic așa ceva.
Am încercat să avansăm, să ne rezolvăm problemele.
Dar trebuia să mă mut în Puerto Rico.
- Despre ce vorbește? - Nu știu.
Acum sunteți împreună?
Nu.
- Ați rămas prieteni? - Da.
Ne înțelegem. Suntem prieteni.
- Dar nu sunteți împreună. - Nu.
Exact.
Sunt recunoscătoare că am trecut prin asta,
fiindcă am înțeles că mai avem de evoluat fiecare pe cont propriu.
Dacă am fi rămas până la capăt, m-aș fi însurat, eram convins de asta.
Dar azi nu mai sunt cine eram acum un an.
Și știu că nu vreau să mă însor până pe la 35 de ani.
Și mai am mult…
- Câți ani ai? - Douăzeci… și patru.
Se pare că n-ai venit la show-ul potrivit pentru tine.
Da, clar.
Mi-e clar că i-aș fi trimis mesaje…
- M-aș fi dus la ușa ei. - Ar fi venit și mi-ar fi bubuit la ușă.
Da, așa că…
Am fost dat afară din multe locuri, dar de data asta chiar mă bucur.
Serios. Vă mulțumesc, pe bune.
Cred că ne dăm seama toți că azi vezi lucrurile altfel.
- Suntem mândri de tine. - Ai cel mai tare râs dintre toți.
Doamne! M-a enervat și pe mine.
Mă uitam și îmi ziceam: „Băi, mai taci!”
Da, a fost…
Vă dorim numai bine de acum înainte.
- În Puerto Rico. - Dacă vreți să veniți la golf…
Îți închipui cum ar fi să te duci să-l vezi pe Jebin?
- N-am ajunge departe. - Poate îți scriu un bilet, Nick.
Poate îți scriu eu ție un bilet, Jebin.
Să trecem la celălalt cuplu care a plecat devreme,
dar din cu totul alt motiv.
S-au logodit.
Salutare, Jessica Grace și Edris!
Să ne amintim ce dramatic a fost momentul!
Priviți!
- Doamne! - Nu se poate!
- Doamne! - Termină!
Frate!
Haide!
Te măriți cu mine?
Da! Da, bineînțeles!
Da!
Ce tare a fost!
Felicitări!
Ce surpriză mi-ai făcut!
Așa… Nu te las.
Știu că nu mă lași. Nici eu nu te las.
Te iubesc.
Și eu te iubesc.
Aoleu!
Bine…
- Îmi place privirea. - Am șaibă nouă. E incredibil.
Felicitați-l!
Sărutul de la final și plecarea… Doamne!
- Apropo… - Stai jos!
Rareori am văzut teatru mai reușit.
Da.
A fost antologic.
Dar vedem că nu stați unul lângă celălalt.
Jessica Grace, ce relație ai azi cu Edris?
Niciuna.
Edris nu era sigur că a făcut bine cerându-mă de soție.
De cum s-au oprit camerele, nu m-a mai atins, nu m-a mai sărutat.
N-am mai vorbit până a doua zi.
Mie mi se părea că trebuie să fie un moment de sărbătoare.
Puteam să ne facem să ne simțim doriți.
Și…
n-a fost așa.
Am avut intenții bune. O iubesc pe Jessica.
Aveam de gând să mă însor, categoric. Aveam de gând.
Ăsta era obiectivul meu.
Dar mă simțeam… Mă simțeam furios.
Al dracului de furios.
Atunci nu avea legătură cu Jessica.
Așa cum vedeam eu situația, urma s-o aleg pe Alex.
Dar opțiunea asta a dispărut.
Alex a plecat.
Mi-am zis că experiența se oprește. S-a terminat.
Singurele opțiuni rămase erau
ori s-o resping pe fata pe care o iubesc și pentru care venisem,
ori să mă însor cu ea.
Așa că de asta… Dar mi se părea al dracului de forțat.
Există o înregistrare în care recunoșteam
că mai avem lucruri de rezolvat.
Fiindcă n-am parcurs tot experimentul cu voi,
n-am avut ocazia să le abordăm.
Așa că ne-am dus destul de repede la consiliere de cuplu.
Uneori părea că dă roade.
Dar nu e normal să aflu stând de vorbă în bucătărie,
după cât m-ai criticat că aș fi prea prietenoasă cu sexul opus,
că tu ți-ai dat voie ca doar într-o oră de întâlniri,
să fii atras de o fată care acum mi-e prietenă.
Și să mă acuzi că m-am împrietenit cu ea ca să-ți pun ție bețe-n roate.
Nu e normal să-mi zică asta logodnicul meu când încercăm să ne rezolvăm problemele.
Era ceva între Alex și Edris?
Nu. Și are mesaje care dovedesc asta.
- Edris e… - Ce? Stai, nu.
Edris a zis că ar fi ales-o pe Alex.
- Deci exista o atracție. - Nu.
Am primit un mesaj de la Edris
într-un moment când încercau să-și repare relația.
Iar eu vorbeam cu J.G. zi de zi.
Oficial, eram despărțiți. M-a părăsit în ajunul aniversării noastre, apropo.
M-am mutat pe 4 iulie, dar continuam să lucrăm la relație.
Eram în continuare intimi și ne vedeam.
Îți găteam mâncăruri afgane de care nu mai auzisem înainte.
Mergeam în excursii împreună.
Alex, pentru că acum eram prietene,
m-a sunat imediat când Edris i-a trimis mesajul ăla.
M-a anunțat că Edris s-a dat la ea.
Da, m-am dat la ea.
E sincer.
Nu e normal să-ți aud prietenul la telefon
întrebându-te nu ce ai de gând cu mine, ci cu Alex.
Ce lipsă de respect!
Alex, spune-ne, fiindcă am stabilit că a existat o tentativă de…
apropiere de tine, dar nici nu stați în același loc, nu?
Nu. Am fost șocată.
Sincer, am crezut că vrea doar s-o enerveze.
Știa că vorbesc cu ea zilnic. Mi s-a părut sărit de pe fix.
Ce a zis când ți-a scris?
Ceva de genul: „Ce-ar fi să începem o căsnicie de probă?”
Sau: „Să facem o încercare!”
N-am făcut nimic deplasat.
Alex mi-a răspuns:
„Cum îndrăznești? Sunt prietenă cu Jessica.”
Și atunci am zis:
„Îți respect decizia. Ești prietenă cu Jessica și nu vrei, în regulă.
Pe de altă parte… eu sunt singur.”
Uite care-i treaba! Dacă ești singur, stai singur.
Nu veni în excursii cu mine!
O dorești pe Alex, super! E frumoasă. Mi se întâmplă și mie, la naiba! E mișto.
Dar nu mă duce cu preșul și nu-mi turna gogoși!
Sau care o fi expresia.
Nu mă pune să trec prin iad, să fac ritualuri de umilire,
să fiu obedientă față de tine, să mă pedepsești…
Scuze, ne-ai făcut curioși.
O să rămâneți așa, nu dau detalii.
El știe la ce mă refer.
Și e absolut dezgustător.
Relația noastră nu mergea.
Dincolo de ce s-a întâmplat spre final,
se terminase.
M-am despărțit de tine.
Atunci, de ce m-ai…? Lasă!
Ne-am despărțit și ți-am zis să te muți.
E și vina mea, de acord.
De acord. La ultima despărțire, ce-am făcut?
Ne-am pus-o.
- Doamne! - Ai grijă ce zici!
- Așa e, știi bine. - Știu!
Ai plecat, dar ți-am trimis un mesaj după ce ne despărțiserăm.
După ce ne-am pus-o, ți-am zis că-mi pare rău.
- N-ai zis asta! - Era o greșeală. Ba da!
Chiar după ce mi-am dat drumul.
- Ai grijă ce zici, Edris! - Abia avusesem orgasm!
Ai grijă ce zici!
- Nu sări calul! - Îmi cer scuze.
I-auzi, scuze! Totul are un început!
Ai grijă ce spui!
Fiindcă nu mai tolerez lipsă de respect din partea ta.
Cred că premisa Ultimatumului, motivul pentru care există,
este că cineva nu primește ce are nevoie în relație.
Și cred că e foarte clar
că tu vrei altceva decât vrea Edris.
Pur și simplu n-a mers.
Cred că ai trecut prin multe.
Ia ce ai învățat din asta și mergi mai departe!
Și fii sigură că o să-ți fie mai bine când îți revii.
Evident, vă dorim tot binele, indiferent în ce relații ați fi.
Toată lumea vine la Ultimatum căutând răspunsuri despre relație.
Dar gașca asta chiar credea că adevărul e în altă parte.
- În cu totul altă parte. Priviți! - Așa e.
Personal, nu cred că faci cancer de la soare.
- Nu cred. - Dar e dovedit.
Nu știu dacă e.
- Cred că n-am ajuns pe Lună. - Da.
E cea mai mare teorie a conspirației pe care o cred.
- Crezi că n-am fost pe Lună? - În niciun caz.
- Eu nu cred. - Sigur n-am fost.
N-are cum să fie făcătură.
- Crezi în dinozauri? - Cum adică?
Da, crezi în dinozauri?
- Se poate să nu crezi în dinozauri? - Da, unii nu cred.
Poftim? Sigur că dinozaurii au existat.
Sunt șase filme bune despre asta. Ar trebui văzute.
- Scuze! - Nu cred că erau chiar așa de mari.
E un clip pe YouTube, vi-l arăt.
Cum explici piramidele?
Piramidele sunt construite ca un microcip. Ascund niște secrete.
Există un întreg oraș sub piramide.
Dar am văzut asta pe Instagram.
Nu poți avea încredere totală, dar îți dă de gândit.
- Crezi în extratereștri? - Trebuie să existe ceva.
Da, și eu cred.
Am văzut un OZN când aveam patru ani.
- Zău? - Da.
E adevărat!
L-am văzut trecând pe deasupra mea. Era aproape, jos.
În viteză.
- Și nu era un avion? - Nu.
De atunci cred în extratereștri.
Cred că mai există viață în univers.
Dar nu cred că o să fim invadați de extratereștri.
N-a vrut să zică asta.
Ce amuzant! A fost un pic neobișnuit. A fost distractiv, cel puțin.
Ceva cât se poate de real
e că logodnicii noștri se căsătoresc, mai precis David și Casey.
Care-i treaba? Care-i planul?
Ne căsătorim în septembrie.
- Pe Coasta Amalfitană, la Ravello. - În Italia.
- Superb! - Abia așteptăm.
Avem un clip pe care vrem să vi-l arătăm.
Priviți!
Suntem în avion, gata de plecare.
Suntem gata.
Nu-mi place cum arăt.
Prima călătorie cu trenul. Mergem la Roma!
- Pizza noaptea târziu. - Să mâncăm pizza!
Aici o să fie petrecerea.
Acolo.
Piscina. O să fie frumos.
Dansează și cățelul.
Bravo vouă!
Hayley e invitată și v-am adus și vouă o invitație.
- Ne invitați? - La nuntă!
- Ador zona. - Să ne cânți „I do”.
- Doamne! - De ce nu? Vă cânt o serenadă.
- „Dl și dna Nick Lachey”. S-o deschid? - Sigur.
E așa de frumoa…
- Ăsta e hotelul. Acolo e nunta. - Mor după el. Doamne!
E senzațional!
Mulțumim! Ne bucurăm mult pentru voi.
Dar când faci nunta în străinătate, trebuie să te căsătorești legal aici.
Așa că ne-am luat certificatul ieri.
Și am auzit că tu poți oficia căsătorii.
Nick, speram să ne oficiezi tu căsătoria chiar azi.
Ar fi o mare onoare.
Știți că pot oficia căsătorii în statul California?
Dumnezeule!
E prima mea nuntă!
Ce frumos!
- Sunteți gata? - Da.
Cred că o să plâng.
Ne-am adunat astăzi aici ca să fim martori și să sărbătorim cununia
lui Casey și a lui David.
Căsătoria unește două vieți, două inimi și viitorul a doi oameni.
Casey și David s-au ales unul pe altul
și își iau angajamentul să-și clădească o viață împreună.
Casey,
îl iei pe David de soț,
să-l iubești și să-l sprijini
la bine și la rău pentru tot restul vieții voastre?
Da.
David, o iei pe Casey de soție, s-o iubești și s-o sprijini
la bine și la rău pentru tot restul vieții voastre?
Da.
Cred că avem verighetele.
Poți s-o iei.
- Doamne! - Ia te uită!
- E superbă. - Așa e.
Poftim!
Dă-mi degetul!
Ce tare e!
Vă rog să repetați după mine.
Cu această verighetă, îți dăruiesc inima, iubirea și jurământul meu.
Cu autoritatea învestită în mine, vă declar soț și soție.
David, poți să-ți săruți mireasa.
- Bravo! - Am reușit!
- Mă bucur pentru voi. - Felicitări!
Nicio grijă, n-am uitat domnișoarele singure.
- Haideți, domnișoarelor! - Aliniați-vă!
- Alinierea! - Toate domnișoarele!
- O serenadă, Casey? - Da.
Tot ce sunt, tot ce voi fi
Totul pe lumea asta
E egalitate!
Să ciocnim pentru Casey și David, cuplul nostru căsătorit,
dar și pentru Luke și Monica, cuplul nostru logodit.
- Noroc! - Da!
Dragostea învinge!
Atenție, priviți-vă în ochi! Nu vrem cinci-șapte ani de sex prost.
- Nici măcar un an. - Niciodată.
Sunt primii de la Dragoste pe nevăzute și Ultimatum care se căsătoresc pe scenă.
- Așa e! - Dăm tonul.
- Vino, sunt aici. - O să avem autograful tău.
O să avem autograful tău!
E bine!
Bun! Citiți repede!
E oficial?
- E oficial! - Autograful tău!
- Perfect! - Să arătăm documentul!
Ura!
ODIHNEȘTE-TE ÎN PACE!
TRACY JO WILSON, MAMĂ ȘI SOȚIE IUBITĂ
Subtitrarea: Georgeta Huzum