Vítá vás Ultimátum: Vzít se, nebo vzít roha?
Čtvrtá řada, díl Zase spolu.
V této řadě bylo vydáno šest ultimát.
Jedno zůstalo bez odpovědi a neuvěřitelných pět skončilo zasnoubením.
Všichni hledali odpovědi na své otázky
a teď je čas, abyste je dostali i vy doma.
Vzal se někdo?
Rozmyslel si to?
Dnes večer se všichni vrátili.
Na všechno vám odpovíme a nic nebude tabu.
Naše setkání může začít.
ULTIMÁTUM ZASE SPOLU
Vítejte.
- Posaďte se. - Ano, sedneme si.
Mimochodem, všichni vypadají fantasticky.
Moc rádi vás vidíme.
Naposledy jsme se viděli před rokem, takže toho máme dost k probrání.
- To je slabé slovo. - Opravdu moc. Jste připravení?
- Jsme. - Tak jdeme na to.
Luke staví Monicu na piedestal už od jejich 14 let
a na konci řady před ní poklekl a požádal ji o ruku.
- Oba vás zdravíme. - Ahoj.
- Rádi vás vidíme. - My vás taky.
Vidím to i z dálky, ale chci si to potvrdit.
- Jste pořád zasnoubení. - Ano, jsme.
- Pořád jsme zasnoubení. - Jo.
Strávili jsme spolu opravdu úžasný rok.
Při pětiletém výročí našeho vztahu mě znovu požádal o ruku.
Připravil okvětní lístky a svíčky. Bylo to moc hezké.
- Byli jsme tam jen my dva. - Bez kamer a mikrofonů.
- Jen já a on. - Nechybělo ti 14 kamer?
Ne, nechybělo.
- Bylo to výjimečné. - Dobře.
Jak se cítili ostatní, když viděli tu žádost o ruku?
- Bylo milé, jak jí nosil kytky. - Jo, souhlasím.
Když Monica řekla: „Počkej,“ já si řekl: „To snad ne.“
Tak jsem se cítil.
Jaký pro vás byl ten rok v zasnoubení?
Byl skvělý.
Během pořadu jsme na sobě hodně pracovali. Hodně jsme se posunuli.
Já osobně opravdu moc.
Společně jsme se snažili o úspěch.
Výsledkem je, že už nemám jenom plán A,
mám plán B i plán C.
- Dobře. - Nejen dělat číšníka.
Teď dělám vedoucího restaurace.
Strávil jsem spoustu hodin online školením a získal pár certifikátů.
Můžu pracovat na elektrickém vedení.
Takže jsem přestal vidět jen to,
že buď uspěju jako hasič, nebo vůbec neuspěju,
a vidím, že je spousta různých možností, jak uspět.
To jsem se naučil od ní, na tom jsme pracovali v tomhle pořadu.
- Je to super. - Nádhera.
Celý rok jsme pracovali a taky si užívali.
Oba jsme hodně dřeli, ale taky jsme cestovali, víc než dřív.
Takže to byl podle mě asi náš nejlepší rok.
Jo. Podíváme se na to,
jak Luke a Monica v posledním roce slavili své zasnoubení.
Užijte si to.
Před 1 825 dny jsi souhlasila, že budeš moje holka.
Od tý doby jsem za to každej den vděčnej.
Ty nejsi její přítel.
- Ne? Co jsem? - Jsi její ex.
Jsem její ex přítel.
Panebože!
Jo! To se mi líbí.
Tolik zábavy, tolik lásky.
A jak jste na tom vlastně s plánováním svatby?
Oslavili jsme roční výročí zasnoubení v Santa Barbaře.
Prohlédli jsme si místa na svatbu a plánujeme ji tam.
Blízko domova. To se mi líbí.
Když se ohlédnete za svými zážitky v Ultimátu,
jak myslíte, že ovlivnily váš vztah?
Myslím, že díky tomu tady dneska spolu sedíme.
Jsme šťastní a těšíme se na budoucnost.
Zbourali jsme zdi, které jsme potřebovali zbourat,
a díky tomu jsme pochopili, co bylo potřeba.
Vždycky jsem věřil, že ona je holka pro mě.
Už dlouho jsem byl rád, že bude moje žena,
ale teď jsem rád i proto, že budu její manžel.
Včetně toho, co všechno to obnáší.
Zdá se mi, že když mluvíš, Luku, jsou z toho hodně cítit emoce.
- Zajímá mě… - Jo, těším se na skvělou budoucnost.
Musím říct, že mě tady hodně lidí nerespektovalo.
Je tady někdo, kdo tě podle tebe nerespektoval?
Cítil jsem neúctu od Davida.
Zdálo se mi, že jsi s ní až moc flirtoval,
což bylo neuctivý vůči mně a Casey.
Několikrát jsi o mně mluvil špatně
přede mnou i před ostatními.
A jednou jsi mi vyhrožoval,
což jsem tehdy přešel smíchem, protože se vyhýbám konfliktům,
ale dneska už se nesměju.
Dobře, omlouvám se, že to tak cítíš. Nebyl to můj záměr.
Chránil jsem ji, tak jsem řekl: „Nebuď k ní neuctivej.“
Kdybych byl neuctivej k Monice, dala by mi to najevo.
Je to silná žena.
A nic špatného jsem o tobě neřekl.
Jenom jednu poznámku, že pro mě není dost silnej chlap.
Vím, že jsme si toho museli hodně vyříkat mezi sebou.
Myslím, že se ho dotklo, že to padlo od tebe, a ne jen mezi náma.
- Omlouvám se. - Děkuju.
Jsi pro ni skvělej chlap a líbí se mi, co spolu máte.
- Děkuju. - On toho druhého chrání.
Když byl tenkrát s Monicou, tak chtěl to, co chtěla ona.
To asi myslel tím, že „nejsi dost chlap“.
Já… Myslí si, že jsi skvělej člověk.
Jsi dost chlap, ale on občas některé věci říká trochu jinak, ale…
Jo, neber to jako urážku. Nemyslel jsem to špatně.
- Děkuju. - Já taky děkuju.
Jo, stoprocentně.
Řekl bych, že pro mě není nic mužnějšího
než podívat se na sebe, uznat, které věci bys mohl a měl zlepšit,
a udělat to.
To je výsledek celého pobytu tady.
Stoprocentně.
Myslím, že Luke v sobě našel novou úroveň sebevědomí,
které přenesl do našeho vztahu.
A myslím, že kdykoli ho teď něco trápí
nebo chce něco probrat,
tak to teď přináší do našeho vztahu
a já ho díky tomu lépe chápu.
To je pro vzájemné chápání moc důležité, protože nikdo neumí číst myšlenky.
Casey, vy jste měli s Lukem krásné manželství na zkoušku.
Viděli jsme, že jste si byli blízcí.
Jaké pro tebe bylo vidět, že Monica řekla Lukovi ano?
Měla jsem radost za oba. Vím, že tohle celou dobu chtěl.
Kvůli tomu sem přišel.
Říkal to jasně už od začátku a já byla ráda,
že jsem mohla jejich lásce přihrát.
Casey přihrála. Jasně, basketbal. Chápu.
Jo!
Luku, ty ses často během manželství na zkoušku
srovnával s Davidem, užíval ho jako vzor.
Jo, byl jsem nejistý. Pracoval jsem na tom.
Teď už takový nejsem.
Proto říkala, že mám v našem vztahu potřebné sebevědomí.
Takže…
Ale abych byl upřímný, já jsem žárlil i na to, že se směje.
Vy jste se vůbec nehádali. Pořád jste si užívali!
Já musím říct, že když jsem se na to díval zvenku,
přišlo mi, že jste to vzali tím nejlepším možným způsobem.
Dali jste do toho sebe a hodně jste se naučili.
A proto tady taky dneska sedíme, ne?
- Díky. - To je skvělý.
Snad vnímáte tu lásku, kterou k vám tady cítíme.
- Dobře vypadáte, jste emocionálně silní… - Tady sedí James Bond.
- To už máš smoking na svatbu? - To byl cíl.
- Abych vypadal připraveně. - Jsi připraven na svatbu.
Tak jo, půjdeme dál.
Hayley chtěla někoho, kdo ovládá všech pět jazyků lásky,
a Blake rozhodně umí dobře mluvit.
Jo, ale sedíte na opačných stranách scény.
Což je oproti loňsku velká změna.
Takže už nejste zasnoubení?
- Ne. - Kdy jste to zasnoubení zrušili?
Po čtyřech měsících.
Evidentně jsme se k sobě nehodili.
V našem vztahu chyběl respekt.
Já se v tom vztahu necítila v žádném ohledu bezpečně,
a tak jsem se rozhodla odejít.
- Takže jsi to ukončila ty. - Ano.
Nejdřív musím říct, že jsem Hayley neviděl už osm měsíců.
Když jsem ji žádal o ruku, viděl jsem to tak na 60:40.
Nebyl jsem si ani jistý, jestli ji o tu ruku požádám.
Dělal jsem, co jsem uměl, aby nám to fungovalo,
a říkal jsem si, že dokážu naplnit všechny její potřeby.
Protože jako chlap nikdy nechcete říct,
že něco nedokážete.
Chcete to zvládnout.
Ve vztahu musí být kompromis.
Něčeho jsem se musel pro partnerku vzdát,
ale přišlo mi, že Hayley to neopětuje.
Byla tam taky velká nejistota,
která přišla od Ashley, a přes ni jsme se nedokázali přenést.
Říkala mi: „Blakeu, pro Ashley jsi to dělal.“
- To jsme nezvládli. - To není pravda.
- Nedovolím, abys to říkal. - Dobře. Můžeme tady spolu vést dialog.
Jsi v pořádku?
Chceš si sednout sem? Ke Casey?
- Hayley, vím, že je to těžké. - Není to lehké.
A vůbec jsem se na tenhle rozhovor netěšil.
Killian je připravený.
- Děkuju. - Díky, Killiane.
Hayley, proč takové emoce? Kvůli podrobnostem toho rozchodu?
- Je toho prostě moc. - Je toho hodně.
Náš vztah byl už před tímhle pořadem hodně vratký.
Stalo se toho tolik,
že jsem si přestala být jistá svým vztahem i sama sebou.
Když jsme sem šli,
říkala jsem si, že ani nevím, jak mám
s těma klukama randit.
Ale já ti vždycky říkal, že mě hrozně přitahuješ a že tě chci,
a ty jsi mi říkala: „Blakeu, ty nejsi úplně můj typ.“
To není pravda.
- Je. - Asi potřebovala citové propojení.
Jo, souhlasím, ale myslím, že v tom pořadu bylo jasné,
že jsem pořád opatrně našlapoval.
Když se podíváte na moje slova, tak jsem mluvil doslova jako na terapii
a všechno předem vysvětloval.
„Teď nechci být defenzivní.“
A vůbec jsem nevěděl, jak mám jako člověk fungovat.
Myslím, že se jenom snažíš zachránit si tvář.
Nechceš přijmout odpovědnost.
Chápu, že je to rozhovor plný emocí,
a nechci řešit, co kdo řekl.
Dobře, ale všimni si, jak mi pořád skáčeš do řeči, když mluvím.
Ne, budu zticha. Pokračuj.
Tak co se dělo po pořadu?
Rozhodli jste se zůstat spolu.
Požádal jsi ji o ruku a co se dělo pak?
Jo.
Jestli mám rozebrat, co se stalo,
tak jsme jeli do Charlestonu
a tam se nám stala taková věc, když jsme si vyrazili.
Potkali jsme tam asi šest nebo sedm holek.
- Bavili jsme se spolu. - S nikým jsme se nepotkali.
Šel jsem k baru a Hayley byla venku.
Dvě holky přišly ke mně a začaly si povídat.
„Co děláš?“ A já: „Nic moc. Jsem na dovolený.“
A ony: „Koupíš nám pití?“ „Jasně.“
Koupil jsem jim pití, dal jim ho, otočil se a tam stála Hayley
a tvářila se užasle.
„Bože, fakt jsi to udělal?“
Hayley měla v ruce pivo.
Vylila mi ho na hlavu
uprostřed baru, kde bylo 300 lidí.
V tu chvíli jsem si říkal: „Co se děje?“
A ona: „Jsi hajzl.“
A já řekl: „Končím. Takhle už to dál nejde.“
Ne, tak to nebylo.
Jeli jsme do Charlestonu na naše výročí.
Nebyli jsme s nikým jiným. Byli jsme tam jen my dva.
Chodili jsme na párovou terapii, protože Blake měl určitej problém,
a já se uvolila, že s ním budu v Charlestonu pít.
Na Blakea už to bylo moc.
A já jsem šla na záchod.
Vrátila jsem se a Blake si dával panáky s holkama.
Tak jsem řekla: „Pojď už.“
A Blake byl mimochodem úplně namol. Já v tu chvíli opilá nebyla.
Rozhlédla jsem se a on nikde nebyl.
Šla jsem kolem garáže s parkovištěm
a on kolem mě projel v autě.
Tak jsem za ním běžela
a volala: „Vypadni sakra z toho auta!“
A pak jsem nás odvezla domů.
A to je jen malej zlomek
ze spousty věcí v našem vztahu.
Pojďme si říct celý kontext.
- Kontext je důležitý, takže… - Stoprocentně.
- Ten večer… - Jo, vylila jsem ti pivo na hlavu.
- Jo. A ten večer… Musíš se smát… - Ten večer jsi na mě vztáhl ruku.
Ne, to ne.
Nikdy jsem nic takového neudělal a mám doslova…
To se nikdy nestalo.
Vracel jsem se domů.
- Ona mě praštila přes otevřené okénko. - Ne.
Musel jsem vystoupit z auta.
Musel jsem jí znehybnit ruce.
A nebylo to poprvé, buďme upřímní.
A Hayley… Ví to spousta lidí.
Teď si připadám, že mě nikdo neposlouchá.
A mám… přímo důkaz.
Nahrávky,
textový zprávy, všechno,
co úplně vyvrací to, co říkáš.
A já tě tak moc miluju, ale…
Přestaň.
My dva už spolu nejsme.
- Nemiluju tě. - Já tě pořád…
Nemusíš mě milovat. V pořádku.
Jestli můžu, máme tady…
Víte, mám tady důkaz.
Dvě čestná prohlášení podepsaná Hayley, že se to nikdy nestalo.
O které jsi mě požádal.
Mám od tebe textové zprávy, že se nic nestalo.
To prohlášení mě zajímá. To je právně závazný dokument.
Ano.
Hayley, naznačuješ,
že tě k podpisu donutil?
Požádal ji o to. Já to četla. Požádal ji o podpis.
Jestli by mu mohla prokázat tu velkou laskavost a podepsat to.
Jo, ale Casey,
četla jsi tu první část, kde říká: „Nic se nestalo atd. Nezasloužíš si to“?
Blakeu, se vší úctou, my jsme vám do vztahu nezasahovali.
Pomáhali jsme jí.
Kdyby to bylo naopak a ty jsi byl v té situaci,
pomohli bychom tobě.
Ona si všechno přečetla. Chtěli jsme jenom, aby byla v pořádku.
Jo.
Zdá se mi, že Blake celou dobu opatrně našlapuje, dává si pozor…
To jsi viděl.
Tys tam nebyl.
Neříkám nic proti tobě, jenom jsi tam nebyl.
Jasně, ale představit si, že přijde domů a hned na ni vztáhne ruku…
Podívejte se na něj. Na všechno má odpověď.
- A ona říká, že to není pravda. - Myslíš, že důkazy má jen on?
- Já vím, ale kde jsou? - Jsou to zprávy.
Můžeme si ty zlý zprávy přečíst.
A budu upřímnej.
Ty zprávy jsou jako béčkovej fotbal.
Můžeme si zahrát…
Můžeme vytáhnout vyšší ligu, pokud jde o přelétavost a…
jak mi v zákulisí nadává.
Můžeme cokoli.
Ale vzájemný obviňování poškodí oba dva.
To za to nestojí.
Co bylo, to bylo, ne?
Máme dvě úplně jiné verze stejného příběhu.
Když jste v toxickém vztahu, tak se všechno pokazí.
Je jasné, že se k sobě nejspíš nehodíte.
A na tom není nic špatného.
Je důležité, abyste se z toho co nejvíc poučili
a nevraceli se, jděte dál.
Pojďme se na chvíli vrátit k našemu pořadu.
Blakeu, kamery viděly,
že ses hodně dověděl od chatbota s umělou inteligencí.
A díky tvé lásce ke klasickým metaforám jsme se hodně dověděli i my.
Pojďme se podívat.
Tak si užijeme.
- Zkusíme to trochu rozjet. - Ty vole!
Jsme jako dvě ozubená kola, která se točí stejným směrem.
Jde o dva nedokonalé lidi, kteří se snaží…
Nebo o dva nedokonalé lidi, kteří běží za ruku vedle sebe.
Blake má špatný povolání.
Nemá prodávat karavany, ale být právník.
Já mám modré naslouchátko, a ona má růžové.
A musí pochopit moji potřebu být vyslyšen.
On se umí vykroutit z každé situace.
Tohle jsem nečekal.
Jo.
Blake je tvrdý oříšek.
Hodně věci popisuje.
Pro mě to symbolizuje diamant, který je…
ve své podstatě věčný a je utvářený pod tlakem.
Rád používá velká slova, ale nikdo nemá tušení, co znamenají.
A možná to neví ani Blake.
Můžu si u ní odfajfkovat kolonku, že s ní dokážu být.
Proboha, jeho fajfkování.
Myslím, že jsi nádherná. To si můžeš odfajfkovat.
To tvoje fajfkování.
- Jsem vizuální typ. - Tolik kolonek?
- Když mluvím, vidím obrázek. - Fajfka.
Pane jo.
Jo, život je cesta.
- Život je cesta? - A láska. Láska je cesta.
- Láska je bitevní pole. - Obojí. No jasně.
- Jo. - Dnes to vidíme.
Hayley, než půjdeme dál, můžeš nám říct, jak na tom jsi?
Chodíš s někým, když jste se Blakem rozešli?
Momentálně s nikým nechodím.
Jenom cestuju a pracuju na sobě.
Blakeu, ty teď s někým chodíš?
Ne, jsem nezadaný,
pracuji na svém podnikání a soustředím se na sebe.
Teď se podíváme na další pár.
Chtěla po něm, aby udělal skok do neznáma,
a tak skočil ze střechy mrakodrapu, aby jí dokázal svou lásku.
- Ahoj, Ashley a Killiane. - Vítejte.
Díky za pozvání.
Když jsme se viděli naposledy,
Killian poklekl,
ale teď vidím, že nemáte zásnubní prsteny.
- Ne. - Co se stalo?
Rozešli jsme se asi dva měsíce poté, ale…
Hned první týden to bylo jako dřív.
Procházel mi telefon,
říkal, že jsme si s Blakem moc často psali.
Promiň, že jsem ti poslala pár TikToků, proboha.
Nebylo to dobrý, zase se ke mně začal chovat špatně, lhal.
- Zase to vygradovalo. - Počkej.
Ty sis s Blakem posílala TikToky. Co kdybych to dělal já s Hayley?
Hádali jsme se třeba proto,
že jsem držel asi šest nebo osm tašek nákupů,
takhle jsem se snažil otevřít nohou dveře a přitom držet ty nákupy,
ty dveře mi vyklouzly a ona mi řekla: „Hayley bys ty dveře určitě podržel.“
Takovýhle historky vyprávíš?
- Říkáš… - Problém jsi ty, tvoje chování.
Tohle není problém.
Problém je, že ses vrátil ke svým starým zvykům.
- Zase já. - Choval ses zle.
Každý to tady ví.
- Dřív. Jo, uznal jsem to. - Všichni.
- Promiň. - Já byla milá.
- Dala jsem ti tolik šancí. - A já…
Navíc jsem se tě zastala a vypadala jako idiot.
A pořád se to stupňovalo
a já si řekla: „Už nemůžu.“
Museli přijet moji rodiče, protože házel mým telefonem.
Rozbil ho. Já se schovala.
- Naši přiletěli, protože jsi mě bil. - To já jsem jim psal.
- A volal policii, aby tě našli. - Nevolal! Zavolejte tátovi.
Hledal jsem tě.
Přiletěli, protože jsi mi rozbil telefon.
Nemohla jsem se s nikým spojit.
Šla jsem za vrátným, že potřebuju odvoz.
- Choval ses ke mně hnusně. - Proč se rozbil ten telefon?
Protože ses opil.
- Jasně. Moje chyba. Piju. - A popíráš to.
- Pokaždý se opiješ. - Nejde o to…
Ne. Pokaždý mě vytočíš.
Nikdy ses mi nevěnovala.
Nezeptala ses, jak se cítím.
Jenom na základní věci.
- Nemám pocit bezpečí. - Nepomohla jsem ti s alkoholem?
Říkáš… Ptám se. Chci si to ujasnit.
- Neútočím. - Nemluvíme o alkoholu.
Mluvím o životě.
Vraťme se k tomu večeru,
kdy došlo k žádosti o ruku a jejímu přijetí.
Neříkali jste si, že to možná bylo špatné rozhodnutí?
Neřekl bych špatné. Že je to špatné rozhodnutí.
Myslel jsem si, že se ty věci budou opakovat?
Jo, asi jo. A chci říct,
že se ti opravdu omlouvám.
Vím, že jsem k tobě byl hnusnej.
Opravdu. A omlouvám se za to.
- Psal jsi mi agresivní zprávy. - Dobře, a omlouvám se za to.
Ale pořád platí, že ty
nechceš přijmout ani kousek odpovědnosti.
Za nic.
- Říkáš, že se ti nevěnuju. - Nikdy ses neomluvila.
Já se ti věnuju tak moc, že jsem přitom ztratil sám sebe.
Tak proč jsi se mnou pět let, když jsem se ti nevěnovala?
Protože je pro mě moc těžký si říct: „Tohle nevyšlo. Ukonči to.“
Bylo tolik… Tolikrát jsem mohl odejít.
Když se stalo to s tvým tátou, mohl jsem říct: „Tohle řešit nebudu.“
On měl pravdu.
Je jasné, že jste se měli rádi.
A že jste se snažili. Proto jste šli do Ultimáta.
Můžu se zeptat, kdo zrušil zasnoubení?
To já.
Vyhnula jsem se katastrofě.
Opustit ho bylo to nejlepší, co jsem mohla udělat.
A zachránilo mě to.
Je to skvělý člověk, ale nehodili jsme se k sobě.
Ashley, chodíš teď s někým?
Ne. Užívám si života. Jsem v pohodě.
A co ty, Killiane? Chodíš s někým?
Ne.
Když jsme to s Ash ukončili, došel jsem k závěru,
že by nebylo fér postavit někoho do takové situace.
Jo, musíte nejdřív tuhle kapitolu uzavřít.
A musíte být v co nejlepším duševním a citovém stavu.
Pojďme probrat vaše manželství na zkoušku.
Killian, Ashley, Blake a Hayley. To byla obávaná čtyřka.
Probereme ten ranní pětihodinový rozhovor ve čtyřech.
Jaké to pro vás bylo,
když jste na hodinách viděli pět, šest, sedm hodin?
- Bylo to dlouhý. - Jo.
- Pět hodin. - Do východu slunce.
- Jo. - Psali jste si zprávy?
Jak jste komunikovali
v tom bytovém komplexu, kde jste bydleli?
- V dopisech. - V dopisech? Staré dobré dopisy.
- Jebine, co ty na to? - Znáte mě, to je moje specialita.
Takže dopisy?
Bez omezení. Psali jsme si.
Všichni používali tichou poštu a vymklo se to kontrole.
Což vám kazilo zážitek,
odvádělo pozornost a vznikl z toho ten chaos.
- Jo. - Rozhodně.
- Jo. - Jinak to říct nejde.
A bylo to ze žárlivosti? Nebo ze strachu?
Myslím, že to bylo ze žárlivosti, z nejistoty.
A z toho, že jsme od ostatních slyšeli různé příběhy.
Měla jsem pocit, že jim zprostředkovávám jejich vztah
a jsem tak trochu jako terapeutka.
Dávala jsem Killianovi rady.
Jako třeba: „Měl by ses jí omluvit za to a to.“
Nebo: „Vidíš, že měla Ashley možná pravdu?“
Jako bych byla součástí jejich vztahu.
A pak jsem se z toho hroutila,
když jsem četla všechny jejich zprávy.
Obě jsme s Hayley říkaly, že se cítíme jako loutky.
A měly jsme k tomu důvod. Cítily jsme, že je to pořád dokola.
A nejpoužívanější slovo v naší čtyřce byla „manipulace“.
- Jo. - Umím si to představit.
Není lehké být v manželství na zkoušku a přemýšlet, co dělá vaše polovička.
Ale právě proto vám doporučujeme říkat jim bývalí partneři.
- Jo. - Tak to musí být.
Tak je ten pobyt navržený.
Nemyslím, že je to náhoda,
že ti druzí čtyři tady, kteří ta pravidla respektovali,
měli úplně jiný zážitek, než jste měli vy.
Jo, já jsem opravdu vděčná, že jsme do toho šli naplno.
Změnilo to náš pohled a ukázalo nám to realitu,
na čem musíme ve vztahu zapracovat.
Jo, a já bych chtěl dodat, že vy čtyři jste se hodně zmiňovali o nejistotě.
Já s ní měl taky problémy.
Cítil jsem nejistotu
ohledně téhle ženy, kterou miluju,
tak jsem ji poslal mezi vás na rande a do manželství na zkoušku,
abych si potvrdil, že mě má ráda.
Že je to jenom moje nejistota a ona mě chce.
To je smysl toho všeho tady.
Myslím, že i s tím faktorem navíc se tak nějak potvrdilo,
že i když se máte rádi, tak se vy čtyři k sobě nehodíte.
- Ani s tím partnerem na zkoušku. - Jo…
- Co jsi chtěl říct, Killiane? - Přesně.
- Ne, nechci se zase začít hádat. - Dobře.
Killiane, chci se dostat k těm textovým zprávám od tvých kamarádů.
Myslím, že máme natočenou připomínku. Podívejme se.
Killian se k nám dneska nepřidá.
Právě jsme se pohádali.
- Dobře. - V autě cestou sem dělal jenom…
Na telefonu. Jeho kamarádi mu o mně psali:
„Jo, my ji ošukáme a…“
- Oni že to udělají? - Jo.
„Změníme dějiny toho pořadu.“ Vyfotila jsem si to.
To je… hnusák.
Co na to řekl?
„Killian vyměnil kozatou holku za plochou. L. Haha.“
- „L“? Jako lúzr? - Jo.
„Ta mu ani nepodrží. Je v prdeli.“
On napsal: „Je to docela v prdeli.“
A pak mu napsali:
„Ošukáme ji a změníme dějiny toho pořadu.
Účastník s análním ultimátem.“
Killian psal: „Haha, to je síla.“
Killiane, tohle byl významný okamžik vašeho manželství na zkoušku s Hayley.
Proč jsi v tu chvíli Hayley vůči svým kamarádům nebránil?
Nevím. Nebral jsem to tak vážně, jak jsem měl.
Když jsem napsal: „To je síla,“ myslel jsem spíš, že už je to moc.
Chápete?
Nechci se vymlouvat a měl jsem to utnout.
To by bylo slušné.
Myslím, že ses měl ozv… Nezáleží na tom, o koho šlo.
Nemyslím si, že je vhodné o někom takhle mluvit.
Měl jsi dobrou příležitost
říct tomu kamarádovi, že to není vhodné.
Neobklopuj se lidmi, kteří takhle mluví o ženách.
- Chápu, ale… - Víš? To se dá těžko obhájit, Killiane.
Neříkám, že chci někoho obhajovat.
Beru na sebe plnou odpovědnost
za to, že jsem Hayley hodně ublížil.
A upřímně, všem jsem ublížil.
Vím, že si toho musíte hodně vyřešit, ale co se týká vaší obávané čtveřice,
doufám, že to nějak uzavřete. Přejeme vám jen to nejlepší.
Doufáme, že jste se z toho poučili.
- Jo. - Přišli byste zase?
- Já jo. - Ne.
- Ano? - Jo.
- Killiane? - Ne.
- Ashley, přišla bys znovu? - Možná někam jinam. Nevím. Sem ne.
Někam jinam. Chtěla by do Jako ulití.
- Ne, dělám si legraci! - Jdeme na to.
Víme, že Casey umí létat s vrtulníkem,
ale chtěla si doletět hlavně pro Davidovu žádost o ruku.
Tradá.
A po třech předzásnubních prstenech přišla.
Mám je na sobě.
- Casey a David. - Jo.
Jak se cítíte?
- Fajn. - Dobře!
Ten prsten mě oslepuje.
- Je oslepující. - Jsme zasnoubení.
Vrátili jsme se, oslavovali s rodinou,
vyrazili do Caba. Užívali jsme si.
No páni!
- David se vytáhl. - Za peníze z basketu.
- Dobrý. - Vyzařuje energii.
- Vytáhl se. - To je velká energie.
- Jo, to je něco. - Ona si ho zaslouží.
Dík.
Užíváme si život a vzájemně se oslavujeme.
Z toho pořadu jsme si odnesli hlavně to,
že jsme se naučili hádat, argumentovat.
Efektivně.
Dřív jsme se hádali neproduktivně.
- Zajímavé. - To bylo nejdůležitější.
Mám z vás radost.
Já…
Casey, na dámské jízdě jsme si spolu povídaly.
Pak jsem šla večer za Davidem
a říkala mu o tvém pokroku s Lukem.
- Ona taky. - Jo.
Luke mi pak řekl, že ses vrátila a vyprávěla skvělé věci.
Po tom rozhovoru
jsem měla skvělý pocit z toho, co děláte.
Upřímně, ten rozhovor vznikl proto,
že Monica chtěla od Davida víc fyzických doteků.
Tak jsem si chtěla promluvit jen s Monicou a ta konverzace byla velmi produktivní.
Kdyby potřebovala něco víc než objímání,
tak bych zmínila tuhle hranici, že není fér chtít víc, než co je mu milé,
zvlášť pokud jde o fyzický kontakt.
Představ si, že by po tobě kluk chtěl víc dotyků, když je ti to nepříjemné.
Ale ona mi tenkrát vysvětlila, že chce jen víc objímání.
A já jsem jí řekla:
„Pokud to nepřekročí jeho hranici, tak mu o to řekni.“
Jo.
Zajímá mě názor vašich rodin.
Tři předzásnubní prstýnky a pak účast tady,
jak poté přijaly zprávu o vašem zasnoubení?
Po návratu jsme jeli do našich domovů.
Jeli jsme za našimi,
měli z nás radost.
Byli šťastní. Táta samozřejmě vtipkoval:
„Díky bohu, konečně.“
Jo.
Trpělivě na to čekal, protože už od začátku věděl, co chci.
Pak jsme jeli tam, odkud je David, za jeho rodinou.
- Bylo to… - Byli nadšení. Máma dělala: „Á!“
- Sestra, všichni nadšení. Táta… - Jeho máma… Promiň, že tě přerušuju.
- Pokračuj. - Jeho máma… Vysvětli to.
Jo, máma se na mě podívala a já se rozbrečel.
Říkala: „Díky vám zase věřím v lásku.“
Je beznadějná romantička.
I po několika rozvodech věřila v lásku. Pak na chvíli přestala.
Když jsme se vrátili, řekla: „Díky vám zase věřím v lásku.“
Není šílené, že jsi nechtěl opakovat máminu zkušenost,
takže ses uzdravil, přerušil ten cyklus a teď uzdravuješ ji?
Stoprocentně.
- To je krása. - To je něco.
Páni.
- Z černé ovce se stal lvem. - Z černé ovce se stal lvem.
Bylo to hodně…
- Kruh se uzavřel. - Páni.
Co by asi tvoje máma řekla, kdyby se vaše dítě jmenovalo…
- Klitoris nebo Klitóris. - Já vím.
To je jako s tím semenem a cementem.
Klitoris je tak hezké jméno, kdyby to nemělo ten význam.
Zkusíme to: „Ahoj, holka, jak se máš, Klitoris?“
Jako někdo, kdo měl celý život jméno, které se rýmuje s…
vám můžu říct, že to bylo trauma.
- A umím si představit… - Nick Lachey není Dick Lachey.
Většinou.
Hele!
Teď přejdeme k páru, který u nás strávil krátkou dobu,
ale během svého pobytu udělali oba na všechny velký dojem.
Vítejte zpět, Alex a Jebine.
- Ahoj. - Jak je?
- Jak se vede? - Ahoj.
Alex, povíš nám, co je nového? Vidím, že máš ofinu.
Ano, mám.
Ten večer, když jste odešli, to byly velké emoce.
A odešel každý zvlášť. Co bylo pak?
Bylo to hodně intenzivní.
Před tím jsem si říkala: „Tohle bude úžasné.
Jsem do něj úplně zamilovaná.
Určitě si ho vezmu.“
A pak jsem slyšela holky, dokonce i některé kluky a vás,
a byl to úplný vír emocí a z…
Byla jsem zmatená.
Byl to… Jo. Chaos.
Zpochybňovat samu sebe není lehké.
Vy jste spolu už šest let, že?
Jo.
A najednou, jak jsi zmínila, jiné ženy, muži i my ti říkáme: „Alex, co to děláš?“
Takže jste se potom dali zase dohromady?
Jo, po tom pořadu jsme byli v pohodě.
- Tak jste spolu zůstali? - Jo.
Jo, zůstali.
Byla jsem v jeho situaci.
S přehnanými reakcemi a silnými emocemi.
Řekla jsem: „Neměl jsi se mnou tak mluvit.“
Probrali jsme to a on se mi ještě ten večer omluvil.
A dal mi najevo, jak moc mě miluje.
Že právě proto tak zbrkle zareagoval.
Lituješ napsání toho vzkazu? Nebo…
No… Lituju, že jsem byl v tom vzkazu tak drsný,
ale nelituju toho, jak to dopadlo.
Moje vyloučení bylo správné.
Napsal jsem ve skutečnosti ještě jeden vzkaz.
A upřímně, ten byl ještě horší.
- Proboha. - Jasně že jsem to neměl dělat.
- Proč to… - Cože?
Jasně, to jsem neměl říkat.
Snažili jsme se jít dál.
Vyřešit naše problémy. Já se měl stěhovat do Portorika.
- O čem to mluví? - Nevím.
Jste teď spolu?
- Ne. - Ne.
- Zůstali jste přátelé? - Jo.
- Jsme v pohodě, přátelé.
- Ale nechodíte spolu. - Nechodíme.
Ne. Jasně.
Jsem moc vděčná za tuhle zkušenost, protože jsem si uvědomila,
že musíme ještě vnitřně hodně vyzrát.
Kdybychom došli až do konce, tak bych se oženil.
O tom jsem nepochyboval, ale…
Dnes už nejsem tím, kým jsem byl před rokem.
A vím, že se nechci ženit, dokud mi nebude tak 35.
- K tomu mám daleko… - Kolik je ti teď?
Dvacet… čtyři.
Zdá se, že Ultimátum pro tebe nebyl ten správný pořad.
Jo, rozhodně.
Když jsem to pak viděl… Já bych psal zprávy…
- Přišel bych tam… - On by přišel a vztekle bušil na dveře.
- Jo, takže… - Jako…
Byl jsem vyhozenej už mockrát, ale jsem rád, že mě vyhodili odsud.
Vážně. Děkuju, fakt.
Dnes všichni vidíme, že máš na věc jiný pohled.
- Jsme na tebe hrdí. - Dík.
- Máš nejlepší smích v téhle řadě. - Bože.
Mě už ten smích štval. Díval jsem se a říkal si: „Drž hubu.“
Jo, to je ono…
Přejeme vám do budoucna jen to nejlepší, takže….
- V Portoriku. - Můžete přijet, zahrát si golf.
Umíš si představit, že bys jel za Jebinem?
- Uhráli bysme tři jamky. - Možná ti napíšu vzkaz, Nicku.
Možná ti napíšu vzkaz já, Jebine.
Tak dobře, přejdeme k dalšímu páru, který odešel předčasně,
ale z úplně opačného důvodu.
Zasnoubili se.
Ahoj, Jessico Grace a Edrisi.
Pojďme si připomenout, jak dramatická ta žádost byla.
Podívejte se.
A jéje.
- Panebože. - No ty vole.
Panebože.
- Nech toho. - Kámo!
Ty jo.
Vezmeš si mě?
Ano, samozřejmě.
Jo!
To bylo tak hezký.
Gratuluju.
To je šílený.
Jsem tady pro tebe.
Já vím.
A já pro tebe.
Miluju tě.
Já tebe taky.
Ty jo.
Jé, no tak jo.
- Je hezkej! - Další kousek do sbírky. To je šílený.
Bravo, chlape.
Ten polibek na konci a odchod… Bože!
- Mimochodem… - Sedni si!
Jedna z nejlepších mystifikací.
Jo.
To byla klasika.
Ale nemůžeme si nevšimnout, že nesedíte vedle sebe.
Takže, Jessico Grace,
jaký je dnes tvůj vztah k Edrisovi?
Není žádný.
Edris měl z té žádosti o ruku smíšené pocity.
Jakmile se vypnuly kamery, už se mě ani nedotkl.
Nepolíbil mě. Až do druhého dne jsme spolu nemluvili.
Já to brala jako chvíli, která si zaslouží oslavu.
Měli jsme si dát najevo, že jsme jeden pro druhého tím vyvoleným.
A…
to se nestalo.
Bylo to od srdce.
Miluju Jessicu. Chtěl jsem se oženit. Stoprocentně.
Chápete? To byl můj hlavní cíl.
Cítil jsem se… Byl jsem naštvanej.
Jako strašně naštvanej.
To nemělo v tu chvíli s Jessicou nic společného.
Já tu situaci viděl tak,
že si vyberu Alex.
A to jsem pak nemohl.
Protože Alex odešla.
Takže jsem si říkal:
„Pro mě už ten pořad nemá cenu. Je konec.“
A v té poslední chvíli jsem už měl na výběr jen
odmítnout holku, kterou miluju a kvůli které jsem sem přišel,
nebo si ji vzít, ne?
A proto jsem to… Ale cítil jsem se strašně donucený.
Máte i záběr, kde uznávám,
že toho ještě musíme samozřejmě dost vyřešit.
A protože jsme neprošli tím samým jako vy ostatní,
neměli jsme šanci to vyřešit.
Takže jsme docela brzo začali navštěvovat párovou terapii.
Občas to bylo i produktivní.
Ale neměla bych stát v naší kuchyni a poslouchat
po všech těch tvých kecech,
že jsem v posilovně moc přátelská k opačnýmu pohlaví,
že tě během jedný hodiny, kdy jsi randil s ostatníma,
začala přitahovat holka, se kterou teď kamarádím,
a pak se nechat obviňovat,
že jsem se s ní začala kamarádit proto, abych ti v tom zabránila.
Tohle bych neměla od svýho snoubence slyšet,
když se snažíme řešit problémy.
Bylo něco mezi Alex a Edrisem?
Ne. A on má textové zprávy, které to dokazují.
- Edris je… - Počkej, ne?
Edris v pořadu řekl, že by si vybral Alex.
- Takže ho zjevně přitahovala. - Jo, ne.
Dostala jsem od Edrise zprávu,
když se snažili dát svůj vztah do pořádku.
A já jsem mluvila s JG prakticky každý den.
V té době jsme se už oficiálně rozešli.
- Dobře. - Jo?
Rozešel se se mnou den před výročím.
Odstěhovala jsem se 4. července a pořád na tom pracujeme.
Pořád máme intimní vztah, pořád se vídáme.
Dělám ti tradiční afghánská jídla, co jsem nikdy nedělala.
Pořád spolu cestujeme.
Alex, protože jsme teď kamarádky,
mi hned zavolala, když jí Edris poslal tuhle zprávu.
Dala mi vědět, že ji Edris chce sbalit.
Jo, chtěl jsem.
Je upřímnej.
Taky bych neměla slyšet nahlas v telefonu tvého kamaráda,
že se ptá, jak to vidíš, ne se mnou, ale s Alex.
To je neúcta.
Alex, zajímá mě tvůj pohled,
protože jsme slyšeli, že tady byl pokus o…
spojení s tebou, ale vy ani nebydlíte ve stejném místě, ne?
Ne. Byla jsem v šoku.
Myslela jsem, že to dělá jenom proto, aby ji naštval.
On věděl, že se s ní každý den bavím.
Takže mi to přišlo šílený.
Co ti napsal?
Jenom něco jako:
„Nepůjdeme spolu do manželství na zkoušku?“
Nebo: „Pojďme to spolu zkusit.“
Mně to nepřijde nevhodné.
Alex mi napsala zprávu, něco jako:
„Jak se opovažuješ?
Já se teď s Jessicou kamarádím.“
A já jí pak na to řekl něco jako:
„Respektuju, že teď kamarádíš s Jessicou a nic nechceš, v pohodě.
Ale… já jsem teď nezadanej.“
Hele, jestli jsi nezadanej, tak zůstaň nezadanej.
Necestuj se mnou. Nedělej to.
Jestli chceš Alex, fajn. Je krásná.
Hele, já bych Alex taky brala. Je to kočka, jasný?
Ale neseď tady a neser mi na hlavu
a neříkej mi, že se nic neděje.
Nebo jak se to říká.
Nedělej mi ze života peklo,
nenuť mě dělat ponižující rituály.
Nenuť mě, abych byla poslušná, netrestej mě.
Teď jsi otevřela velké téma.
A zase ho zavřu. Nebudu to řešit.
On ví, o co jde.
A je to pěkně nechutný.
Nefungovalo nám to.
Bez ohledu na to, co se dělo na konci našeho vztahu,
jsme spolu skončili.
Rozešel jsem se s tebou.
Tak proč mě máš ve svým… Dobře.
Řekl jsem ti, ať odejdeš z mýho domu.
Jo, je to i moje chyba.
Souhlasím, že když jsem se s tebou naposledy rozešel… Co se stalo?
Šukali jsme.
- Bože. - Pozor na pusu.
- Stalo se to a ty to víš. - Vím!
Odešla jsi a já ti volal.
Napsal jsem ti po rozchodu,
po tom, co jsme spolu šukali, že toho lituju.
- Tos neřekl! - To se nemělo stát. Řekl!
Když jsem se udělal. Prostě…
- Bacha na hubu, Edrisi! - Když jsem měl orgasmus.
Bacha na hubu!
- Nepřeháněj to! - Omlouvám se.
Jé, omluva! To je poprvé.
Bacha na pusu!
Protože já už mám tvojí neúcty dost.
Myslím, že smysl celého Ultimáta, důvod, proč existuje, je v tom,
že někdo ve vašem vztahu nedostává to, co potřebuje.
A myslím,
že je zřejmé,
že toužíš po něčem jiném,
než po čem touží Edris, a prostě to nevyšlo.
Prošli jste si těžkým obdobím.
Vezměte si z toho ponaučení a jděte dál.
S vědomím, že na tom budete pak lépe.
Přejeme vám do budoucna to nejlepší.
Ve všech směrech.
Všichni vstupují do Ultimáta, aby našli pravdu o svém vztahu.
Ale tahle skupina věřila, že pravda je někde tam venku.
- Někde daleko. Podívejte se. - Hodně daleko.
Já nevěřím, že slunce způsobuje rakovinu.
Vážně ne.
Ale to je fakt.
Nevím, jestli je.
- Nebyli jsme na Měsíci. - Jo.
To je největší konspirační teorie, který opravdu věřím.
- Myslíš, že jsme nebyli na Měsíci? - Ne, vůbec.
To si nemyslím.
Rozhodně ne.
To nemůže být podvrh.
- Věříš na dinosaury? - A jéje.
- Počkej, na dinosaury? - Jo, věříš na dinosaury?
- Někdo nevěří na dinosaury? - Jo, někdo na ně nevěří.
Cože? Ano, dinosauři jsou skuteční.
Je o nich asi šest dobrých filmů. Podívejte se na ně.
- Pardon! - Nebyli tak velký, jak se říká.
Na YouTube je o tom video. Ukážu vám ho.
Tak vysvětli pyramidy.
Pyramidy jsou uspořádaný podobně jako počítačovej čip.
Je v nich tajemství.
Pod těmi pyramidami leží celé město.
Ale viděl jsem to na Instagramu,
takže to beru s rezervou, ale nutí to k zamyšlení.
- Věříš na mimozemšťany? - Něco tam venku musí být.
Jo, taky si myslím.
Když mi byly asi čtyři, tak jsem viděl UFO.
- Vážně? - Jo.
- Je to pravda! - Proletělo kolem mě.
Bylo blízko a nízko.
Udělalo „vžum“.
- A nebylo to letadlo? - Ne.
Od té doby na ně věřím.
Já myslím, že tam někde určitě existuje jinej život.
Ale nemyslím si, že mimozemšťani napadnou naši planetu.
Nemyslela to vážně.
To je vtipné. Dobře, to bylo trochu nereálné.
Bylo to zábavné, ale jedna věc je velmi reálná.
Že naše zasnoubené páry, konkrétně David a Casey,
se budou brát.
Jak to vypadá? Jaký máte plán?
Budeme se brát v září.
- Na Amalfitánském pobřeží v Ravellu. - V Itálii.
- To je krása. - Takže už se těšíme.
Máme pro vás všechny jedno video.
Podívejte se.
Tak, to je náš let, jsme na palubě.
Jsme připravení.
Vypadám hrozně.
První jízda vlakem, jedeme do Říma.
- Noční pizza. - Noční pizza. Dáme si pizzu!
Tady budeme mít svatební hostinu.
Tamhle.
Ten bazén bude nádherný.
Já bych chtěla tancovat.
Výborně.
Hayley je pozvaná a máme pozvánku i pro vás.
Zvete nás?
- Miluju Amalfitanu. - Zazpíváš nám „I do“?
- Páni! Vy jste… - Zazpívám vám serenádu.
- „Pan a paní Lacheyovi.“ Můžu to otevřít? - Jasně.
To je tak krásné…
- To je náš hotel. Tam to bude. - Já tohle miluju. Páni.
To je úžasné.
- Děkujeme. Máme radost. - Není zač.
Ale když se chceme vzít v cizině, musíme se vzít legálně tady v USA.
A včera jsme si vyzvedli osvědčení
a dověděli jsme se, že jsi oddávající.
Tak jsme doufali, Nicku, že nás dnes oddáš.
Bylo by mi velkou ctí.
Věděli jste, že jsem oddávající státu Kalifornie?
Páni!
To bude moje první svatba!
To je vzrušující.
- Připraveni? - Ano.
Já budu asi brečet.
Sešli jsme se tu dnes,
abychom viděli a oslavili sňatek
Casey
a Davida.
Manželství je spojením dvou životů, dvou srdcí
a dvou budoucností.
Dnes si Casey a David vybrali jeden druhého
a rozhodli se budovat společný život.
Casey,
bereš si Davida za manžela,
budeš ho milovat a podporovat
v časech dobrých i zlých, dokud vás smrt nerozdělí?
Ano.
Davide, bereš si Casey za manželku,
budeš ji milovat a podporovat v časech dobrých i zlých,
dokud vás smrt nerozdělí?
Ano.
Myslím, že prsteny máme.
Vezmi si ho.
Páni.
- Podívej. - To je nádhera.
- Je krásnej. - Jo, nastav prst.
- Skvělej prsten. - Opakujte prosím oba po mně.
Tímto prstenem ti dávám své srdce,
svou lásku a svůj slib.
Tímto prstenem ti dávám své srdce,
svou lásku a svůj slib.
Na základě svěřené pravomoci
vás prohlašuji
za muže a ženu.
Davide, můžeš políbit nevěstu.
Tak jo!
Dokázali jsme to!
- Mám z vás radost. - Gratuluju!
Nebojte se, nezapomněli jsme na svobodné dámy. Pojďte sem.
Do řady!
- Do řady. - Svobodné dámy!
- Mám vám zazpívat, Casey? - Jo!
Nerozhodně!
Tak jo.
Na zdraví Casey a Davida, našich manželů.
A taky Luka a Monicy, našich snoubenců.
- Na zdraví. - Jo!
Láska vítězí!
A dívejte se do očí, ať nemáme pět až sedm let špatného sexu.
- Ani rok. - Vůbec.
Jsou první, kdo se vzali na scéně pořadů Láska je slepá a Ultimátum.
- Jo. - Udáváme trendy.
- Pojď sem. - Dobrý, je to pořád tvůj podpis.
Je to pořád tvůj podpis.
To je dobrý.
Tak jo, mezi řádky.
Co? Oficiální?
- Oficiální. - Tvůj podpis.
- Skvělý. - Podržte to. Jo!
Jo!
Překlad titulků: Petr Bajer
ODPOČÍVEJ V POKOJI
MILOVANÁ MATKA A MANŽELKA