Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
BASERAD PÅ EN SANN HISTORIA
Vi kan inte vara hos mig mer. Ermanno är på väg.
Han ger mig stryk då. Elena, gå hem till Marcella.
Jag försökte ringa henne. Inget svar.
-Vi försöker igen. -Du måste ge dig av.
-Jag lämnar dig inte. -Jag sa åt dig att gå!
Håll dig bakom mig.
Elena…
-Hoppa in. -Jag går hellre.
Ge oss barnet.
Sluta!
Toppen! Bra jobbat!
Ja, men ge mig ett ögonblick.
Bra jobbat.
-Vi är klara. Du kan tömma området. -Okej.
Kan ni alla vara snälla och backa. Kom igen, var snälla och backa.
Snälla, backa.
-Vad heter filmen? -Rom utan nåd.
Jag älskar den skådespelerskan! Vem mer är med i filmen?
Jag, vem annars? Kom igen nu, är ni snälla.
Försiktigt.
Okej.
…det är inte bra. Man lägger dem i durkslaget.
Sen tillsätter man en näve salt.
Och när man väl har lagt på alla lager,
då lägger man en fin tallrik över…
Gud, vad jag hatar politik. Vi har hört samma sak i flera månader nu.
…vissa protestdemonstrationer…
Är det bättre så?
Han babblar också om politik. Han pratar oavbrutet.
Jag står faktiskt inte ut med honom. Vänta lite.
Filmen började för tio minuter sen.
Du kan se de första tio minuterna vid nästa visning.
Jag vill gå in nu, tack.
Som jag sa, auberginen måste genomstekas ordentligt.
När den har släppt allt vatten är den klar.
Vad?
-Är du inte svartsjuk? -Inte direkt.
Så synd. Jag ska börja på universitetet och plugga arkitektur.
-Du kommer inte in. -Du ska få se.
Du kommer garanterat in på zoo.
Och storkarna kommer flygande tillbaka.
Snabba, med utsträckta ben och långa näbbar, för att utmana stormarna…
Fina repliker, va?
Vackra och väldigt djupa.
Sluta! Nej, sluta! Nej!
Ge upp!
Jag vinner!
Jag ger upp. Du vinner. Du är mästaren.
Jag vann!
Okej, då.
-Blir du antagen i armén? -Självklart.
Tänker du åka långt bort?
-På ett eller annat sätt ska jag det. -Nej, du ska ingenstans.
-Försöker du spela hjälte tar de dig inte. -Varför inte?
De lämnar de smarta människorna hemma, bara så att du vet.
Visst, och dårarna får dra ut i krig?
Jag vill inte att du retas med mig.
Jo, alltså…
-Jag måste berätta nåt. -Jag vill inte höra.
Har du lust att ta en cigg med mig?
Ute i korridoren.
Nej, tack.
-Hör på… -Vad tänker du ge mig imorgon?
Det är en hemlighet.
Jag vill inte ha godis som jag bara äter upp och sen glömmer bort.
Jag vill ha nåt varaktigt, så som du och jag har det.
År ut och år in.
Ge mig en kyss.
När du håller mig i dina armar fruktar jag inget, inte ens krig.
Så håll dig nära mig.
-Men jag såg inte slutet. -Jag såg bara de första tio minuterna.
-Jag stannade till slutet. -Visst, du såg den på toan.
-Nej, jag satt i salongen. -Du kollade in de som satt bredvid dig.
Han är ny.
-Han är söt. -Vänta.
-Killen från igår var snyggare. -Den blonda?
Inte en chans. En fullständig flopp.
Han är en sån som säger: "Nej tack, jag röker inte."
Han tycker att han är sexig, men han är en bluff.
Det är han.
Vill du ha en cigg?
Tack.
Jag har sett dig nånstans förut. Kanske här. Går du hit ofta?
Det här är första gången.
Är det verkligen det?
Jag kom hit av en slump.
Går du ofta hit?
Ibland, när jag vill se en bra film.
Ska du hänga med?
Vänta, är du snäll.
-Vad är det? -Inte här.
Varför kom du in hit, då?
För att få vara ensam med dig.
-Men du är ju upphetsad. -Mycket.
Men jag kan inte göra det här.
Jag heter Enea. Vad heter du?
-Pietro. -Pietro. Fint namn.
Ärligt talat känner jag inte för det. Inte här.
-Var då? -Jag vet inte.
-Gillar du mig inte? -Nej, det är inte det…
Det gör jag, därför är tanken på att göra det här…
Ditt hjärta bultar.
Är du galen?
Ursäkta mig.
TOALETTER
Ska vi ses här imorgon?
Visst.
-Hej då, Titti. -Filmen idag var visst rörande?
-Varför säger du så? -Ni ser så drömmande ut efteråt.
Den var jättebra.
-Du såg ju inte ens slutet. -Jag ser det imorgon.
Den går inte imorgon. Vi byter film varje dag, det borde du veta.
Filmen idag var definitivt bättre än förra veckans film.
Utan tvekan.
Jobbar du fortfarande med film?
Ibland. Jag pluggar, men ibland jobbar jag gratis på filminspelningar.
Verkligen? Vilken tur, det är kul för dig. Jag hade gärna jobbat inom filmindustrin.
Jag ville bli skådespelare.
-Om du gör en film, får den heta Titti då? -Jag önskar att det gick.
-Vi ses i morgon. -Hörni…
Ta det lilla lugna. Ni var högljudda där inne idag.
Var tyst själv. Du skulle gärna vilja föra lika mycket oväsen som de gör.
Hej då, Titti.
Är du klar med bokföringen? Kila iväg. Försvinn, ge dig av.
Pappa? Förlåt, jag är sen.
Nå? Hur var filmen?
-Bra. Väldigt… -Romantisk.
Du hade gillat den.
Det är bekräftat. Jag skrivs snart ut.
Ett nytt hjärta.
Nu får vi se hur hjärtat reagerar på en gammal kropp.
Överdriv inte. Det är bara en klaff.
Ett enkelt ingrepp.
Det är vad de säger till en.
Jag borde ju veta. Jag pluggar ju inte botanik.
Det stämmer.
Ursäkta, doktorn.
God kväll.
Vi är i köket.
-Jag får nog börja sova hos dig snart. -Vad har hänt?
Galna Catherine hotar med att flytta tillbaka hit.
Det är hennes hus också. Hennes make är tråkig.
Men han är så snygg. God kväll, Carlo.
Jag tyckte verkligen om det den här gången.
Jag med.
Det är alltså sant, du ljög inte. Gjorde ni två verkligen inget?
Han är fel typ.
Han är blyg och klumpig. Det är nog första gången för honom.
Ja, men han följde med dig in på toaletten.
Han var kåt, men han ville inte genomföra det.
Om så är fallet lär han väl inte dyka upp igen.
Alice, han sa: "Vi ses här i morgon."
-Han kommer, jag är nästan säker. -Nästan.
Det där "nästan" är allt jag har.
Jag kan inte sluta tänka på honom.
Jag måste hitta en annan plats, toaletten funkar inte.
Kan du klandra honom för det, min älskade?
Förresten…
-Vi har undervisning imorgon eftermiddag. -Jag sjukskriver mig.
Fortsätter du så här blir du utslängd.
Och att jobba gratis på filminspelningar då och då är väl okej,
men du gör det för ofta.
De kan inte sparka ut mig, jag är för begåvad.
Hade jag ett uns av ditt självförtroende skulle jag kunna få ordning på mitt liv.
Samma här, med den kroppen och den röven.
Ditt smutsiga chauvinistsvin.
-Kan du inte sova över? -Nej!
Vi var inte ens färdiga innan du började prata om honom.
Nej, tack. Du befinner dig nån annanstans.
Vad ska jag göra hela natten utan dig?
Tänk på honom och onanera.
Sätt igång.
Adele, du måste lyssna på mig.
Ring honom inte, var inte så klängig.
När det gäller kärlek måste man spela svårfångad.
Nej, gör som jag gör. När de blir kära i mig dunstar jag.
Sen kommer de med en fin present.
Ja. Vänta ett ögonblick.
Kan jag få gå in och se om nån väntar på mig? Bara för att jag har bråttom.
-Din älskare är inte här. -Inte? Vet du ens vem han är?
Ade', jag ringer tillbaka.
Den snyggaste killen från igår. Jag har inte sett maken på årtionden.
-Vi kom ju inte ens ut tillsammans. -Och? Jag har min radar.
Jag märker allt.
Du får gå in för att det är du, och för att du jobbar med film.
-Tack. -Släpp in honom.
-Grattis. -Ta ett glas till, jag bjuder.
Det där fyllot.
-Skål för dig! -Och för dig!
Jag behöver det, med alla sjukdomar som grasserar.
-Jag håller tummarna. -Hej då!
Hej då, Biancofio'!
-Hej då, mina dockor! Hej då! -Hej då!
Åh, min skönhet, adjö Armén, den är på väg
-Vad letar du efter? -Jag tar bara lite frisk luft.
-Jag är ingen hora. -Det var på tiden.
Hallå!
-Hur gick det med snyggingen? -Var han ett bra knull?
-Vi knullade inte. -Visst…
Säkert.
Vad gjorde ni, då? Kom han för tidigt?
Du fattar inte.
Vi pratade.
-Det är en toalett, inte ett vardagsrum. -Det gäller oss alla.
Jag går bara in dit för att knulla.
Kolla vem som är här igen.
Hej.
-Var har du varit? -Jag har haft annat för mig.
-Vad gör du här? -Gissa.
Strunt samma. Vad hände med Che? Dödade du honom till slut?
Vi umgås ibland. Det angår bara oss.
Säkert. Fidel Castro och Che Guevara. Herregud…
Enea, jag måste prata lite med dig.
Molotov!
-Får jag fråga en sak? -Vad då?
Hur många kukar tog du i militären?
Alldeles för många. Ett liv räcker inte till för att se dem alla.
-Inte ens om du levde i 100 år. -Jag älskar dig med.
Kommer du på demonstrationen imorgon?
-Jag kan inte, Molotov. Jag har lektioner. -Är det ett skäl?
Vad har hänt med Che?
Vi har bråkat. Jag ville inte säga det inför de där subborna.
Han är så jobbig hela tiden.
Jag var inte vapenvägrare, det förlät han inte.
Han tror att jag gillar honom för att han liknar Che.
Jag är tydligen reaktionär för att jag inte visar hur man gör Molotov-cocktails.
Che har alltid varit helt väck.
Hej.
-Hej. -Han är min kompis. Han ska gå nu.
-Hej, jag heter Ernesto. -Pietro.
Alla kallar mig "Molotov", för alla jag rör vid blir upptända.
-Okej, du kan gå nu. -Slappna av! Jag tänker inte sno honom.
Du vet inte vad du går miste om.
Han överdriver alltid.
Men han är harmlös. Ibland är han till och med trevlig.
Jag kom hit för din skull, men jag har ont om tid.
Jag tänkte att du kanske inte ville vara här.
Nej.
Inte som igår.
Jag vet var vi kan vara ensamma.
Var då?
Det är min väns mormors ställe. Ingen bor där.
Jag vet inte om min vän har nycklarna.
-Behöver du ringa henne? -Nej, hon är i skolan.
Vi är klasskompisar. Jag går förbi skolan. Ska vi ses där om en timme?
Jag vet inte riktigt.
Du bad mig möta dig här.
-Jag vet, det är bara… -Om du inte är säker… Om vi inte är säkra…
Då kan vi ta en pizza. Vi måste inte göra nåt.
Här är adressen.
Jag stannar nog kvar och ser filmen.
Tog du med en karta?
"Så att tid och rum inte står i vägen.
Så att tid och rum inte står i vägen."
Vad händer om din vän inte hittar nyckeln?
Då äter vi pizza. Hänger du på?
Ja.
Okej, jag tar min vespa. Se filmen. Den är vacker.
-Har du sett den? -Nej, men enligt Titti är den det.
-Vem är Titti? -Hon i kassan.
SÅ ATT TID OCH RUM INTE STÅR I VÄGEN
-Hej. -Hej.
Din vän har tur.
Hon sa aldrig att hennes mormor hade ett sånt här hus.
Låt se vad som finns där uppe.
Enea, titta.
Vänta.
Vill du inte?
-Nej, det är bara… -Det är väl första gången för dig?
Ska vi ta pizzan istället?
Jag överväger det.
Ska jag visa dig hur man…
Vänta.
Förlåt, jag är jätteupphetsad.
Det är okej.
Det här är din väns mormor, som ung.
-Jag hittade lite sprit. -Mormors sprit?
Nu minns jag var vi har setts tidigare.
De spelade in en film nyligen.
Jag gick närmare. När de slutade filma flyttade du ett barrikadstängsel.
Vi såg på varandra, minns du det?
Nej, det minns jag inte. Jag struntar i förbipasserande.
De går mig på nerverna. Jag måste hålla dem på avstånd.
-Jag jobbar inte, jag pluggar. -Jag med. Jag pluggar film.
Sista året, regissörsutbildningen.
Jag går läkarutbildningen.
Häftigt.
Det blir många år.
En läkare.
Jag gillar läkare.
På tal om det… Jag har lite obehag just här, doktorn.
-Och här med. -Och här, då?
Ihop med dig mår jag redan bättre.
Bor du med dina föräldrar?
Ja.
-Du, då? -Med min pappa.
Jag var hos min mamma, som behövde opereras.
Det gick bra. Hon skrivs ut om några dagar.
-Var bor du? -I Marche.
-Får jag lov? -Nej, jag kan inte dansa.
Kom igen. Tvingar du mig att dansa ensam?
Okej, då.
-Men jag kan inte dansa. -Bara följ mig.
-Är du fortfarande hungrig? -Nej.
Det är jag.
Vet du vilka som sågs här för första gången?
Två personer som inte anade hur mycket de skulle älska varandra.
Det låter bekant.
Men du sa ju att du inte mindes.
Jag vet inte varför jag sa så.
För att skydda mig, antar jag.
Mot vad då?
När får jag träffa dig igen?
Vi kan ses på Nuovo Olimpo i eftermiddag.
Jag vet inte exakt när. Om jag är sen kan du ju se filmen.
Och om jag är sen kan du se den.
Dumsnut. Jag kör dig till busshållplatsen.
Det behövs inte. Piazza Venezia ligger runt hörnet. Jag kan gå.
Gå nu.
-Snälla Enea. -Sluta följa efter mig.
Jag följer inte med dig.
-Hej, Titti. -Hej. Du har sällskap. Det var nytt.
-Han ska demonstrera. -Strunt i henne. Ge mig en biljett.
Filmen idag är värd biljettpriset. Jag bjuder.
Demonstrationen är viktigare.
Den är här, på Piazza Venezia. Tio minuters promenad dit.
Du måste följa med. Du kan inte bara hålla på med ditt här inne.
-Förlåt. -Ingen fara.
Be honom följa med dig.
-Är han här? -Han tittar på filmen.
Han gömmer sig under stolen för att inte synas. Han är blyg.
Hämta honom, så att jag äntligen får träffa honom.
Nej, det här är min grej. Jag kan hålla tal vid nästa demonstration, okej?
Kul för dig! Grattis! Ytterligare en maktens tjänare!
Ju mer du blir en bög, desto mer beter du dig som en fascist!
Dra åt helvete, Enea!
Jösses, hon var aggressiv. Är hon din före detta flickvän?
Mer än det.
Det märks att hon är en engagerad aktivist.
Han kom till baren en halvtimme tidigt.
Han väntade på dig, om du förstår vad jag menar…
Vänta.
Nuovo Olimpo. Var god och dröj.
Sluta inte komma hit bara för att ni blev kära i varandra.
-Vi kan komma tillbaka och se en film. -Visst…
Ni lär göra egna filmer hemma. En 17:00, en 20:00, och en 22.30.
Ja.
Nej, idag visas Nella città l'inferno. Det var så lite.
Du fattar inte. Se till att hålla tyst.
-Hej. -Hej.
Förlåt, jag kunde inte komma tidigare.
Ingen fara.
Hon här är fin. Titta hur vacker hon är!
Ja, du, kom hit!
Jag har inte nyckeln längre.
-Vad gör du? -Jag luktar på dig.
Jag saknade det.
Jag har bokat bord på en restaurang.
Jag vill titta på dig över ett glas vin.
Som två vanliga människor som sitter vid ett bord.
Jag måste gå förbi mottagningen först. Jag måste prata med läkaren.
Jag är tillbaka om en timme, max.
Du kunde ha kommit efteråt istället.
Jag ville säga det till dig själv.
-Får jag följa med? -Du ska inte behöva vänta ensam utanför.
Jag ser första halvan av filmen.
Vi ses om en timme i baren på torget, okej?
Precis när första halvan är slut.
Man ska bara röka i korridoren.
-Vad vill du? -Killar!
-Stick, du stör mig jämt. -Passa trappstegen. Han är skadad!
Titti släppte in honom. Det är galet där ute. Hämta väteperoxid.
-Principe, flytta dig! Gå till handfatet! -Vad? Drick. Vi tvättar hans ansikte.
-Nej. Låt oss använda peroxiden. -Ta den här.
Killar! Det är helt galet där ute. Polisen är överallt!
Pietro.
-Vad gjorde de med honom? -Molotov, jag måste iväg.
-Snälla, vänta. -Jag kan tyvärr inte.
-Nej, gå inte! -Kom igen, lugna ner dig.
De stänger dörren!
-Den går inte att stänga! -Titti, släpp ut mig!
Nej! Ni får inte komma in!
Stäng av filmen!
-Tänd ljuset! -Håll dig nära mig!
Tänd ljuset!
-Titti, jag måste hitta en väg ut. -Ja, vänta här. Håll dig nära mig.
-Gå ingenstans. -Vi gör motstånd!
Nej, han jobbar här! Han jobbar med mig!
Ni borde skämmas!
-Låt dem vara! -Polis!
Makten till arbetarna!
MAKTEN TILL ARBETARNA
Släpp mig!
Snälla Titti. Han väntar på mig.
Andra dörren till höger.
Det är en nödutgång. Använd den. Uppfattat? Stick.
Stäng dörren, så att ingen annan kommer in. Stick!
Titti.
God morgon!
-Hur går det? -Vi har väntat på dig i en timme.
Jag skrev om scenen, som du ville.
Hörni, regissören är här.
-God morgon. -God morgon.
-Du sitter i den här soffan, och du där. -Okej.
FÖRSTA NOVEMBER, 1988
Ni har precis haft sex och ni är trötta.
Ni är svettiga. Jag vill höra er flämta. Sen, repliken.
-Är du fortfarande hungrig? -Nej.
Här räcker det om du gör en gest. Utan att säga repliken. Vi löser det.
-Okej. -Det är jag.
Sen ställer du dig upp och går ur bild.
Minns du scenen ni gjorde? Ni åt och pratade på terrassen?
-Ja. -Ta burken och gå tillbaka in i rummet.
Jag vill också repetera positionen när du grenslar honom.
Så här.
Vad tror du?
Grejen med syltburken är jättebra och intressant.
Problemet är att vi bara har fyra burkar.
Hur mycket sylt måste jag äta?
-Har du problem med sylten nu? -Nej, men…
-Har du svårt för sylt? -Nej, jag är ju skådespelare.
Agera då. Jag ska visa er vad ni ska göra.
Ta sylten med fingrarna och för den långsamt till hans mun.
"Omöjliga kärlekar är de som varar för evigt."
Var har du läst det?
Jag minns inte. Jag hörde det nånstans.
-Jag med. -Giulia, du vet…
Om filmen inte hade förbjudits och sen tillåtits hade ingen sett den.
-Utan anklagelserna för obscenitet… -Cigarett?
Då vore den inget.
-Bara för några kyssars skull. -Inte bara några kyssar. De gjorde mer.
Francesco, du tittade bort medan de kysstes.
Jag gillar inte att se två män kyssas.
Jag gillade det. Jag grät lite mot slutet.
Kom igen, den är rörande. De träffas och blir kära.
-De ses kanske aldrig mer. -Det är ju en film utan ett slut.
-Vad ska jag göra då? Fantisera fram det? -Det är den perfekta kärleken.
Kärleken man aldrig glömmer. Den försvinner inte med tiden.
Vad ska vi lära oss av det?
Jag vet inte om där finns nåt lärorikt. Men det får en att fundera, eller hur?
Pietro, vad tycker du?
Jag tyckte verkligen om den.
Jag ska kolla om vårt bord är klart.
Tänker du fortfarande på filmen?
-Varför undrar du? -Du var konstig hela kvällen.
Det handlar inte om filmen.
Du sa en gång att du blev skadad under en demonstration i Rom.
Det stämmer. Jag bröt armen. Och?
Filmen kanske påminde dig om den tiden.
Varför skulle den det? Ingen skadas där.
Du kanske blev nostalgisk.
Över vad då?
Du var så himla kavat innan filmvisningen. Sen sa du inte ett ord under middagen.
Jag gillade inte samtalet.
-Allt det där struntpratet. -Vad skulle vi prata om, då? Politik?
En sån passion är fängslande.
-Vill du veta vad jag tänkte på? -Vad?
Hur skulle jag ha vetat att det skulle sluta så illa? Vi gjorde nästan inget.
Vilken besvikelse.
En karriärist.
Han ville bara knulla med regissören som är i ropet just nu.
Så fort jag insåg det stack jag.
Och du sprang till mig för att få lite tröst.
-De vill ha mig för att jag är känd nu. -Vad bryr du dig?
Enea eller Enea Monte är samma person.
Det behövs ingen psykolog för att se det.
De överlappar kanske, men det är samma person.
Vad är det? Du har varit så konstig på sistone.
Du märkte det till slut. Bra.
Vad är det som pågår?
Jag visste inte om jag skulle behålla det.
-Är du… -Jag var.
Barnet tog beslutet åt mig.
Barnet gav sig av som om det hade hört mig och ville lämna mig ifred.
Ledsamt, eller hur?
-Var det mitt barn? -Vad? Nej.
Pappan var väl nån skitstövel som jag träffade nån gång.
Vi bryr väl oss inte om andra?
Ska jag skaffa en ny frisyr?
Vad tror du? Kanske nåt mer klassiskt, eller kanske nåt galet.
Vad tror du?
BARNFÖRBJUDNA FILMER
EJ TILLÅTNA FÖR PERSONER UNDER 18 ÅR
INTIMA KÄNSLOR
-En biljett, tack. -Det blir 6 000.
-Tack. -Varsågod.
Hej.
Minns du mig?
Ja.
Du hade väl ett konstigt smeknamn?
Molotov.
Ingen har kallat mig det på länge.
Jag kände en kille som hette Enea.
Visst, Enea. Hur har han det?
Det tänkte jag fråga dig. Vi sågs aldrig mer. Jag trodde han fortsatte komma hit.
-Han är en berömd regissör nu. -Stick.
Din vresiga subba.
-Hade du inte hans nummer? -Nej, inget nummer eller adress.
Tack ändå.
Jag kommer!
-Jag har stått och ringt i evigheter! -Förlåt.
Jag fastnade i redigeringen. Michele ska ha allt på sitt sätt.
-Jag stryper honom! -Han är speciell.
-Jag köpte ingen present. Förlåt. -Du gav mig ju jättevackra blommor!
Hej.
Låt honom vara, han kom precis från jobbet.
Hej, Enea!
Förresten, din pojkvän är en riktig skitstövel.
-Varför har jag inte fått en roll än? -Jag kom nyss, lägg av.
-Kom igen. Jag behöver jobb. Jag är pank. -Låtsas inte vara fattig.
Det din pappa ger dig kan 50 personer leva på. Gå och prata med Franco istället.
-Du har mitt nummer. -Ja.
-Sluta. -Vi ses.
-Sluta. -Tror hon att vi är ihop än? Så korkat.
-Kan du hämta en flaska champagne åt mig? -Ja.
-Varför ser du på mig så där? -Gå!
Ursäkta, kan du skicka chokladen?
Visst.
Tack. Hej, jag heter Antonio.
-Enea. -Trevligt att träffas.
Tårtan ser god ut.
Den blir nog okej trots allt stök. Jag kanske ska göra dessert på sked?
Kan du stoppa in de här i kylen?
-Vi måste spara på utrymmet. -Ja.
Nå? Vad sägs om min överraskning?
Han är inte kock, men han spelar vattenpolo och är en dessertentusiast.
Om jag inte har fel så har du en examen i maskinteknik.
Den tog jag för min pappas skull.
Jag vill att du träffar min allra käraste vän, Enea.
-Vi träffades just. -Ja.
Jag behövs inte här.
-Du är välorganiserad. -Det är viktigt i köket. Jag är metodisk.
Det viktiga är sakernas geometri.
Att hålla rent är viktigt. Det handlar inte om hygien, det är mer mentalt.
Jag fattar.
Jag är noggrann i livet också. Jag bara måste organisera allt.
Jag skulle behöva en organisatör i mitt liv.
-Varför det? Vad sysslar du med? -Jag gör filmer.
Schyst! Jag går tyvärr inte så mycket på bio.
-Du vet alltså inte vem jag är? -Ärligt talat, nej.
Det gillar jag.
Enea, kan du följa med?
-Ja. Ursäkta mig. -Ingen fara.
Han är inte min typ.
Men om han stöter på mig hänger jag nog på.
-Han är inte min typ heller. -Säkert?
-Vad skulle vi prata om? -Om maskinteknik.
-Tack. -Du ska få ett glas vin.
Kan vi byta musik?
Jag är helt slut.
Herregud, de ville aldrig gå.
DRÖMMARNAS MAN FEDERICO FELLINI AVLIDER
Så synd.
Hur gammal var han?
"Född 1920." Nu är det 1993.
-Vad blir det? -Du är skitdålig på matte.
-Det blir 73. -Sjuttiotre.
Så gammal var han inte.
Enea, du har rätt.
All framgång, alla priser, all ära i livet, och i slutändan…
Det här är allt man är.
En artikel i en tidning.
-Glöm det. -Du, Enea.
Vi måste till klädprovningen efter intervjun.
Han hör dig inte.
-Han är i chock. -Men…
Vi har ju presentationen på bion.
-Efter intervjun går jag. -Varför det?
Jag har en kille i Milano. Vi ses ibland. Han kallar mig sitt "stjärnfall".
-Jag passerar, jag lyser, jag försvinner. -Du kilar aldrig stadigt.
-Kvinnor är nyckfulla. -Kvinnor. Inte du.
Vem är det där?
Vem då?
Ansiktet var bekant, men jag vet inte vem det var.
Doktor Gherardi, så trevligt.
Jag vill tacka dig. Du räddade min mamma.
-Hon måste tillbaka om en månad. -Visst.
Jag tar med henne in så fort det går.
Det finns tre paket kaffe, jag behöver två.
Jag tar alla. Ett paket ska inte behöva stå ensamt kvar.
Jag gillar den regissören. Jag såg hans senaste film. Den var mycket rörande.
-Har du sett den? -Kan du skruva upp lite?
Javisst. Clara, kan du höja volymen?
-Visst. -Tack.
Jag storgrät, doktorn.
-Filmen är jättebra. -Tyst, är du snäll.
…är en del av min arbetsmiljö och inkluderar alla samhällsklasser.
En del av mig är alltid med i mina filmer. Alltid några personliga erfarenheter.
Det jag gillar med dina filmer är att känslorna alltid segrar.
Ibland verkar det som att vissa tycker att det är fel att framkalla känslor.
SÅ ATT TID OCH RUM INTE STÅR I VÄGEN
-Har du inte gått dit sen dess? -Det var länge sen sist.
-Är du säker på att det var han? -Ja.
Hur verkade han?
Hur ska jag veta det? Det var sex eller sju år sen. Jag minns inte.
Koks kan verkligen knäcka en. Det är mysko, det är bra grejor.
-Där sitter ni. -Tjänare, kompis.
Jag kom förbi för att säga hej.
Bra, men det blir ingen mat. Ni två är väl inte hungriga längre.
-Är du upprörd? -Varför skulle jag vara det?
Det där brukade ju vi göra tillsammans. Men det var förr i tiden.
Hon är lika grinig som hushållerskan i Rebecca.
-Vem är Rebecca? -Det är en film.
Men han gick aldrig på bio.
-Hushållerskan är en bra roll. -Hon hämtade tröjorna från tvätteriet.
Lorenzo och Bruna hälsar, och jag säger hej då till dig nu.
Jag ska väl ge mig iväg.
Varsågod, njut av resten, du har betalat för det.
Det är väl bättre om jag inte kommer förbi på ett tag.
Lycka till.
-Nora kunde ha gjort det. -Det är hennes lediga dag, det vet du.
Tröjorna kunde ha väntat.
-Nej, jag ska ha den här ikväll. -Varför? Vart ska du?
-Vi ska ju äta middag hos Alice ikväll. -Gud, så jobbigt.
Vad? Vad fan är det med dig?
Du blir svartsjuk om jag blir hög med andra.
Vi gjorde sånt ihop, inte med vem som helst.
-Det var bara en lina. Snälla Antonio! -Vill du bli lika hög som Molotov?
-Är du sur för att vi inte väntade på dig? -Tror du det fattar du inget!
-Ska vi ta en lina innan vi går? -Det smäller om du pratar så till mig!
-En sista lina. Varför inte? -Jag gör det inte!
Vänta.
Kom igen, vänta.
Släpp mig. Vad fan håller du på med?
-Låt oss bli sams. -Nej.
Du vet att jag är starkare än du!
-Vänta! Herregud. Vänta! -Vad?
Herregud.
Enea, vad är det? Hördu, vad är det?
Du är en sån skitstövel.
Jävlas inte med mig.
Jag blir sur när du gör så där. Jag blir så här på grund av dig. Fattar du?
Du…
-Tror du att Alice är arg nu? -Inte alls.
Hon förlåter dig alltid ändå.
Vi gör ju alltid som du vill, så se här vad jag gör.
Så där ja.
Är du nöjd nu?
Nora blir arg, och nu måste jag byta lakan.
-Jag gjorde det för att du bad mig. -För en gångs skull.
Vi gör alltid som du vill. Du är som i en annan värld.
Du vet hur jag blir när jag jobbar på en ny film. Den tar all min energi.
Förresten, kokset var bara en engångsdistraktion.
Jag kan vara din distraktion. Du får bara bli galen ihop med mig.
Sluta. Kom igen, sluta, du kittlar mig.
-Aj! Kom igen. -Fattar du?
Kom igen.
En bit av den här parmesanen och en bit av osten där borta, tack.
Ursäkta mig.
-Jag betalar. -Det blir 18 000 lire.
-Enea. -Bara mandelskorpor och grappa, Titti?
Jag följer alltid Garbos regler.
Du kände igen mig.
Jag följde bara din parfym. Jag kände doften från bion redan när jag kom in.
Den görs inte längre.
Vad gör du här?
Jag klipper en film i en studio i närheten.
-Du är dig lik. -Lögnare.
-Du med. -Vi är båda lögnare.
Du är en skitstövel.
Du återvände aldrig till bion. Det gjorde han.
Han kom dit och lämnade ett brev till dig.
Jag har nog det kvar hemma. Jag bor här i närheten.
-Varsågod och stig på. -Går det bra?
Kom in.
Ursäkta röran, men jag väntade inte besök.
Förlåt. Jag har massvis med grejor. Jag lägger saker överallt.
Men saker är ju bara saker. Jag fäster mig vid människor, inte saker.
Gillar du den?
Den är broderad. Jag gjorde den själv. Jag kan göra en åt dig om du vill.
Huset var fullt av grejor, ända sen den tiden då jag var dansare och sångare.
Jag kom aldrig med på tv. Jag ville vara Raffaella Carrà.
-Jag tänkte på Mina, med tanke på sminket. -Mina är Mina. Hon är unik.
Raffaella Carrà är också bra. En bra dansare.
Sångare och dansare. Jag hade ingen aning.
Allvarligt? Trodde du att stå i kassan var mitt kall? Slå dig ner.
Du har rätt. Jag funderade aldrig över vad du ville göra eller hur ditt liv var.
Det låter kanske patetiskt,
men jag har varit älskad av många.
Det var många som uppvaktade mig.
Jag valde den värsta av dem alla, men det är en annan historia.
Men jag kan inte klaga.
Jag hade gärna velat ha en katt.
Men i min ålder…
Om nåt händer mig, vad händer då med katten?
Förlåt. Jag pladdrar på om mitt liv, men vi kom ju hit för din skull.
Kom, följ med mig.
När jag slutade på Nuovo Olimpo la jag allt jag hade på disken i en påse.
Den ligger kanske där uppe, men mitt minne är inget vidare. Jösses.
Kanske här. Ta den där lådan.
Ställ den här.
Titta här, mer grejor.
-Jag hamstrar. -Det ligger inte här längre.
Vad menar du med "inte här"? Det måste ligga här.
Jag minns det som om det vore igår.
Här är det. Det här brevet är det.
Han lämnade det ifall du skulle återvända, men det gjorde du aldrig.
VAD VAR DET DU SKREV? "SÅ ATT TID OCH RUM INTE STÅR I VÄGEN?"
MEN ALLT STOD I VÄGEN
HÄR ÄR MITT NUMMER. RING, ÄVEN OM DET BLIR NEJ.
Var är telefonen?
Där borta.
Inget svar?
Bara en inspelning. Numret är ej i bruk.
Jag beklagar.
Jag älskade dig verkligen.
Jag älskade er alla.
Jag vet.
Gå din väg nu.
Gå.
Stäng dörren.
Hej, Enea.
Vad var det du skrev?
"Så att tid och rum inte står i vägen."
Men allt stod i vägen.
Om vi hade gått ut den dagen, till restaurangen jag hade bokat,
om vi hade pratat och skrattat över lite rödvin då,
som vilket par som helst, då hade vi kanske fortfarande varit ihop.
När jag återvände från mottagningen såg det illa ut, men jag tog mig till baren.
Jag sprang mot bion, men jag hamnade mitt i en sammandrabbning
mellan demonstranter och polis. Jag blev påkörd och skadades. Jag bröt armen.
Det tog lite tid, men så fort jag kunde återvände jag för att hitta dig.
Jag är fortfarande här, och jag väntar.
Din frånvaro knyter mig ännu mer till dig. Jag är redan van vid din frånvaro.
Du fanns redan i mitt liv innan vi ens träffades.
Jag tänkte på dig innan jag ens visste hur du såg ut.
Här är mitt telefonnummer. Snälla, ring mig, även om det blir nej.
Hej, Enea. Jag hörde inte att du kom. Fick du tag på matvarorna?
-Gick du till affären? -Nej, jag glömde det. Förlåt.
Du skulle ju bara köpa fyra saker. Måste jag göra allt själv?
Du har rätt. Förlåt, jag är en skitstövel.
Vad är det?
Du.
Du…
Kom hit.
Vad hände?
Jag finns här, precis här.
Vad är det?
-Kom, så går vi in. -Hjälp mig.
Så klart att jag hjälper dig. Kom här.
Jag har en stark längtan…
Jag tror att det slutar illa.
-Jag tänker inte berätta slutet. -Varför inte? Har du sett den?
Vi såg den för många år sen på en bio som visade klassiker och retrospektiver.
Vilka är "vi"?
En vän från universitetet.
Han var experten.
Är det nån jag känner?
Nej, vi tappade kontakten.
Han bodde i Rom. Det gjorde inte jag.
Du vet hur det är. Man är vänner, sen är man plötsligt främlingar.
Hej.
-Nora lämnade kvar mat i ugnen. -Jag är inte hungrig.
Vad? Gick mötet dåligt?
Det var så tråkigt. Jag orkar inte ens prata om det. Vad är det här?
Inget, jag bara kanalsurfar.
Det hjälper oss.
-Vänta, backa tillbaka. -Menar du det här?
Ja. Jag vill titta på det där.
Vad är det?
Inget.
Okej.
Den här filmen är fantastisk.
Jag vet.
Jag har redan sett den tre gånger, men jag tröttnar aldrig.
Hon är otrolig.
Det är de båda två.
-Pietro, vad är det? -Inget.
Det är väl inte filmen?
Nej.
Vill du prata om det?
Jag är bara nostalgisk.
Jag måste alltid dra vartenda ord ur dig. Du pratar aldrig med mig.
Du verkar alltid vara nån annanstans. Varför tar du aldrig med mig dit?
Du är redan där.
Och där med.
Du kommer att slita ut honom.
För att frigöra Rivers energi måste han springa en timme varje dag.
Hej.
Vad snygg du är! Vart ska du?
Till Rom, bara i några timmar.
Du skulle ju stanna hemma idag. Du hade inga kontroller eller operationer.
Jag vet. Det gäller en patient som jag opererade för några dagar sen.
Kan inte dina assistenter sköta det?
Nej, jag är hans kirurg, och jag måste kolla upp honom.
-Är du hemma till lunch? -Jag vet inte. Jag skickar ett sms.
Jag byter om och följer med. Då kan vi äta lunch ihop.
Nej, för att… Jag är redan sen, och jag vet inte hur lång tid besöket tar.
-Skulle inte Laura och de andra hälsa på? -Jo, i eftermiddag.
Okej. Jag ska försöka skynda mig.
-Hej då. -Hej då.
Varför pratar du så ofta om homosexualitet i dina filmer?
Jag pratar inte ofta om det, men alla andra gör det aldrig.
Du tar upp sociala problem nu. Var du rädd att bli förutsägbar?
Jag tror att skillnaden ligger i hur jag pratar om dem, min vision, min synvinkel.
-Då är det ju känslomässigt. -Jag pratar alltid om känslor.
Det vet alla. Min publik, teamet, min manusförfattare,
produktionschefen, evenemangsplaneraren.
Du var den första regissören som kom ut offentligt. Det var modigt.
När man är kär krävs inte mycket mod.
Kärlek ger en styrka att klara allt, och min kärlek sitter här bredvid mig.
Det är tydligt att du saknar nåt.
-Men jag har ju allt. -Visst, var inte så säker på det.
Börja inte med tjatet om att skaffa barn igen.
Hej, allesammans.
-Hej. -Hej, Pietro.
-Jobbar ni aldrig? -Det är du som jobbar för mycket.
Och ni vet att jag har försökt allt…
-Du kunde ha adopterat. -Jag har ingen modersinstinkt.
-Det har du, och du tillfredsställer den. -Med vem?
-Det är schackmatt om två drag. -Jag eller han?
Om du inte har listat ut det är det synd.
De är inte de enda som inte märker nåt.
Jag har alltid märkt allt. -Varför är du paranoid? Jag bara pratar.
Hur mår patienten?
Mycket bättre.
Det märks inte. Du ser ut som om nån nyss har dött.
Jag är bara trött.
Tur att du är här för att muntra upp mig.
-Laura lägger tarotkort åt oss. -Hennes senaste nonsens.
Det är på allvar.
-Vad säger de, då? -Det finns en stor hemlighet i mitt liv.
Verkligen? Döljer du nåt för mig? Bör jag oroa mig?
Ska jag läsa dina?
-Nej tack, jag går inte på det. -Kom igen, bara ett.
Hjärtat glömmer aldrig.
-Vad betyder det? -Jag har ingen aning. Det är ditt kort.
Tittar du nånsin på andra och tror att de kommer att dö?
Nej, tack och lov.
Alla de vi har träffat och älskat, de kommer vi att förlora.
Vi kanske tänker på dem, men vi vet inte om de lever.
Brevet fick dig verkligen ur balans.
-Det är inte brevet. -Du har varit konstig sen du berättade.
Det är för att det var så länge sen.
Jag minns hans namn. Jag minns vad vi sa och gjorde, men ibland…
Ibland kan jag inte minnas hans ansikte längre.
Ibland minns jag det. Minns du den gången på tåget när jag såg ut genom fönstret?
Jag tyckte att jag såg honom i fönstret på det andra tåget, bredvid vårt.
Kanske inte, jag vet inte.
Förlåt att jag stör turturduvorna. All denna kärlek.
Alice och jag står varandra nära.
Ja, nära att göra ingenting, medan jag städar efter din fest.
-Han ser oss alla som döda. -Bra.
Medan ni tänker på det är jag den enda i livet som jobbar.
Vänta lite, vi hjälper dig.
Du kan ju vänta på Nora, hon kommer imorgon.
Sluta spela korkad. Lägg av med Nora. Kom igen.
Du berättade aldrig om tåget för mig.
Det kändes som om jag såg i syne.
Ju mer avlägset det förflutna är, desto vackrare verkar det.
-Varför tänker jag då fortfarande på det? -För att du är besatt av det.
Din fantasi kanske spelade dig ett spratt, efter alla dessa år.
Jag kan inte ens minnas vilka jag träffade igår.
-Den här är till de levande. -När gjorde du den?
-Den tog hela dagen att göra. Nu äter vi. -Den är enorm. Det är ju bara vi.
-Det klarar vi inte. -Den var till alla, men festen kändes död.
-Kom, vi äter den utomhus. -Du är galen.
Jag är redan mätt.
Snyggt.
Allt är klart. Stearinljusen är formade som siffror.
Jag har 14 vanliga ljus, om du så önskar.
Nej, han fyller inte år, det är hans film nummer 14.
Bra. Jag är här, så när ska jag komma ut med den?
Om fem minuter. Jag säger till innan de börjar.
-Toppen, tack. -Okej, tack.
Vi kan prata om inspelningsplatser senare.
-Okej, jag säger till kameramannen också. -Bra idé.
-Jag korrekturläste nästa scen. -Perfekt. Visa mig den sen.
Där är du ju.
Du hade rätt. Redigeringen gjordes senare, jag ber om ursäkt.
-Ingen fara. -Ja.
-Är allt så som vi kom överens om? -Ja.
Okej. Då är vi alltså redo. Allt ser bra ut. Vi är redo.
-Tack. -Antonio?
Ja? Jag kommer.
-Är det klart? -Ja, precis som på ritningen.
Kolven faller ner ovanifrån.
Den landar i en öppen tunna där det finns ett mycket fint glaspuder.
Det sprids uppåt och simulerar explosionen,
som vi CGI-redigerar på datorn.
Jag vill ha 50 bilder per sekund, med och utan skådisar.
-Är det ett problem att rigga igen? -Nej.
Vi städar och lägger till mer material. Det tar några minuter.
-Kan den falla från högre höjd? -Visst.
-Så här? Högre upp? -Lite högre.
Dra.
Jag tror att det blir…
Vi försöker… Se upp!
Enea! Hördu!
-Mina ögon! -Vad hände? Följ med mig!
-Vad hände? -Få ut honom. Ring ambulansen!
Följ med mig ut.
Doktorn, vi har en nödsituation. Det är doktor Renzis sekreterare.
Han vill att du opererar.
Säg att jag inte kan nu. Jag är för trött.
Vad? En olycka på filminspelningen?
Enea Monte, regissören?
Vänta. Ge mig mobilen.
Det är Gherardi.
Kan vi börja?
Ja, förbered området.
-Det är intakt. Jag sydde just hornhinnan. -Okej.
-Linsen borde klara sig. -Okej.
Jag ska prata med dem.
-Vi ses senare. -Hej då.
Är ni herr Montes familj?
Hur mår han?
-Bra. Han sover nu. -Får vi träffa honom?
Det vore bättre om han får vila.
Han hade glaspulver i båda ögonen. Det är borttaget.
Så hans syn påverkas inte?
Det blir bra med tiden.
Här är mitt visitkort, om det är nåt.
Ge det till honom.
Tack.
Ring när som helst.
Tack.
Doktorn.
Jag vill bara säga…
Han är hela mitt liv.
Oroa dig inte. Han kommer att bli helt återställd.
Varför sitter du här i mörkret?
Jag lagade vasen.
Minns du den?
-Har du ätit? -Nej.
Men middagen är klar.
Jag är inte hungrig. Jag är helt slut.
Hur gick operationen?
Bra.
-Hur är han? -Jag vet inte, han är helt bandagerad.
Jag såg honom bara under operationen, och sen när han sov.
Pratade du med hans familj?
Ja.
Hur är hans partner?
Hur vet du att han har en partner?
Tack vare internet.
Är han snygg?
Ja. Han ville stanna kvar över natten, även om det inte var nödvändigt.
Han älskar honom väldigt mycket.
Det är inte ett ingrepp som kräver vård på natten.
Jag gav honom lugnande. Han kommer att sova lugnt hela natten.
Han är lugn för att han vet att hans make är vid hans sida.
Jag hade stannat för din skull.
Även om det inte fanns nån stol.
Det hade inte du.
Vad säger du?
Jag tror inte att du skulle göra det för nån.
Jo, om det var nödvändigt. I hans fall är det inte det.
Det handlar inte om nödvändighet.
Det handlar om kärlek.
Vad? Är du arg på mig?
-Gråter du? -Jag kan inte hjälpa det.
Jag blir känslosam när jag ser nån som älskar nån annan mer än sitt eget liv.
Förlåt, Pietro, jag blev känslosam. Jag värmer på lite mat.
Gjorde det ont när jag tog bort stygnen?
Nej, det var ingen fara.
Din röst låter väldigt bekant.
Den låter dock lite dämpad.
Du fick bedövning. Det är nog det.
Jag kunde nästan se dig i profil. Jag kan till och med beskriva den.
Det märkte jag inte.
Jag har en livlig fantasi.
Det ingår ju i ditt jobb.
-Jag ska låta dig vila. -Doktorn.
Går du ofta på bio?
Sällan.
-Vad gör du, då? -Jag läker folks ögon.
Dina fans ögon också.
Det borde du vara tacksam för.
När får jag åka hem?
Idag, om du lovar att ha bandaget på i en vecka.
En sköterska får komma och titta till dig.
Jag vill gärna att du också kommer och hälsar på. Är det för mycket begärt?
Nej.
När jag har tid över hälsar jag på, det lovar jag.
Hej då.
Titti.
Jag tänker ofta på dig.
Men jag har skuldkänslor.
Jag borde ha ställt upp mer och inte lämnat dig ensam så ofta.
Jag är inte ensam.
Jag är en ensamvarg.
Jag var alltid nog för mig själv.
Jag saknade aldrig nåt vad gällde dig.
Varje utmärkelse du fick.
Varenda inspelningsplats du jobbat på. Ditt liv med Antonio.
Jag var där när du var ensam och ledsen.
Enea, de vi älskade finns alltid med oss. De finns där även om man inte kan se dem.
Man kan säga: "Du och jag sågs ju knappt."
Det har ingen betydelse.
Poängen är inte hur ofta, men hur.
Hur man ser varandra.
Det handlar om intensiteten i förbindelsen.
Du får mig att prata som en filosof.
God morgon. Det här är doktor Gherardi.
-Jag ville kolla hur du mådde. -Så trevligt, doktorn.
-Det är mörkt, men jag mår bra. -Jag hör det på din röst.
Sköterskan håller mig uppdaterad, men jag ville gärna höra dig säga det själv också.
Hon är fantastisk. Hon är väldigt duktig och trevlig.
Men du lovade väl också att komma och hälsa på?
-Eller var det bara inbillning? -Nej.
-Jag sa att jag skulle komma och hälsa på. -Varför inte nu?
Jag är på mottagningen nu.
Jag vill inte vara till besvär.
Okej, jag kommer så fort jag kan.
Ge mig adressen så åker jag dit.
Jag ber Antonio att skicka den till dig nu.
Okej.
Vad ser du?
Du vet vad jag ser, det är ditt hus.
Det är därför jag frågar.
Huset betyder mycket för mig. Det är fullt av minnen.
Jag fick kämpa för att få det.
Ibland saknar jag att inte se sånt jag redan har sett tusen gånger.
Det varar inte så länge till.
Pietro är ett namn som återkommer i mitt liv.
Jag träffade en annan Pietro när jag studerade.
En vän?
Mer än så.
Vad är det?
Jag fick bara en konstig känsla.
Är du glad att doktorn är här? Drinkarna är redo.
-Kom, så går vi in. -Jag tar med mig Enea.
Pietro, det är din mobil.
Hallå?
Ja, han är här, ett ögonblick. Visst. Det är Enea Monte.
Hallå?
Jag trodde att du skulle komma hit och att vi skulle ses här.
Jag beklagar. Det viktiga är du mår bra.
Nu kan du välja att se vad du vill, när du vill.
Bjud honom på middag på lördag. Ja!
Är det doktorn?
Ja. Ursäkta, doktorn, Antonio och Alice är här och hjälper till med middagen.
Var det din fru som svarade?
Ja, jag står här med min fru.
-Hon är ett stort fan, som jag sa. -Ge henne mobilen. Låt mig säga hej.
Visst.
Han vill säga hej.
Hallå?
Ja, det är jättetrevligt att få träffas.
Förlåt, jag sa inte vem jag var, jag var så betagen.
Vi borde träffas på riktigt nån gång.
Jag sa precis till min man att du borde titta över på middag.
Passar det nu på lördag?
-Jag skulle bli så glad. -Skulle doktorn också bli glad?
Självklart blir han det.
Då kommer jag.
Jag skickar dig adressen. Vi ses på lördag.
Ha en trevlig kväll, hej då.
Han kommer på lördag!
Middag på lördag hos doktorn. Hans fru älskar mig och bjöd in mig.
Du är hemsk. Du flörtar med vem som helst.
Du är en slampa.
-Middag hos doktorn på lördag, älskling. -Jag? Inte en chans.
-Hur är han? -Vad menar du? Han är en man.
-En stilig man. -Börja inte nu, Nora.
-Hon tar efter honom. -En konnässör.
Kolla upp honom online om du är nyfiken.
Jag försökte. Jag hittade bara det han skrivit, inte ett enda foto.
-Du måste vara Giulia. -Kom in.
De är jättevackra. Tack.
-Så synd att din partner inte kunde komma. -Han behövde besöka sin pappa i Venedig.
Självklart. Kanske nästa gång.
Kom och hälsa på våra vänner. Vi har sett alla dina filmer tillsammans.
Vi älskade dem allihop. Jag heter Gaia, trevligt att träffas.
Ni får mig att rodna. Vi kan väl säga du?
Jag heter Francesco. Vi har faktiskt varit kritiska också.
Ja, annars är det inte kul.
Jag heter Massimo. Detta är min fru Laura.
Trevligt att träffas. Vi är alla så exalterade.
-Tack. -Och här är din doktor.
Jag är glad att du kunde komma.
Äntligen kan jag se dig.
-Låt oss ta ett glas. -Ja.
-Bra idé. -Tack.
Vissa står inte ut när passionen försvinner.
Alla par går igenom det, förr eller senare.
Det beror på var passionen finns.
-Alla kanaliserar den på olika sätt. -Ja, kanske på en hobby.
Eller på nån annan.
Det är deras beslut.
-Det finns inget privat i ett förhållande. -Men alla har väl en hemlig trädgård?
En plats som bara är ens egen? Alla har nog en sån plats.
Om det är en hemlighet, varför prata om den? Det förstör väl magin?
-Vi sätter oss i soffan. -Ja.
Efter alla år ihop tror jag att tillgivenheten räddade oss.
Det är bara ett romantiskt ord för rutin, Laura.
Du måste ursäkta henne, Enea. Min fru är väldigt cynisk.
Det har jag dig att tacka för.
-Men vi står väl varandra nära, eller hur? -Ja.
-Vad är det för fel med tillgivenhet? -Inget.
Tillgivenhet lindrar tidens gång. Den kan till och med ge den mening.
Säg sanningen nu. Dina hemligheter är väl med i dina filmer?
Inte alltid.
Att berätta en historia blir ibland ett sätt att minnas en känsla.
Om verkliga livet är det som inspirerar dina filmer har jag en fråga.
Varför sågs de två killarna från din första film aldrig igen?
Om du verkligen vill veta…
Han råkade ut för en olycka under en demonstration.
Han dök aldrig upp till vårt möte.
Jag fick veta senare, därför är det inte med.
Sånt händer.
Sånt är livet.
Jag kan ringa efter en taxi.
Jag går hellre.
Det var trevligt att träffas, Giulia.
Detsamma.
Jag menar det.
Pietro.
Gå.
Hela mitt liv…
…har jag velat att du skulle se på mig så där.
Så som du såg på honom.
Gå!
Det smärtar att bli bortglömd.
Vi har fortfarande inte glömt varandra.
Skänk mig en tanke, då och då.
Hej då, Enea.
Hej då, Pietro.
TILL TITTI OCH ALICE
Undertexter: Mats Nilsson