Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
DUPĂ O POVESTE ADEVĂRATĂ
Nu mai putem merge la mine. Ermanno se întoarce. O să mă bată!
Elena, mergi la Marcella!
Am încercat s-o sun. Nu răspunde.
Să mai încercăm!
Trebuie să pleci.
- Nu te las! - Ți-am spus să pleci!
Rămâi în spatele meu!
Elena…
- Urcă! - Prefer să merg pe jos.
Dă-ne copilul!
Oprește-te!
Bravo! Minunat!
Da, dar mai lăsați-mă puțin!
Bravo!
- Ne-am oprit. Puteți elibera zona. - Bine.
1 NOIEMBRIE 1978
Toată lumea înapoi, vă rog!
Haideți! Înapoi, vă rog!
Dați-vă înapoi!
- Ce titlu are filmul? - Roma fără milă.
O ador pe actrița aia! Cine mai lucrează la filmul ăsta?
Eu, doamnă. Cine ar mai putea lucra? Hai! Vă rog!
Cu grijă!
Bine.
NOUL OLIMP
…nu e bine. Le pui în strecurătoare,
iar apoi adaugi o mână de sare.
După ce pui toate straturile deasupra,
așezi o farfurie frumoasă deasupra…
Doamne, cât de mult urăsc politica!
Am auzit același lucru de luni în șir.
…niște demonstrații de protest…
E mai bine așa?
Și ăsta vorbește despre politică. Nu tace deloc!
Doamne! Chiar nu-l suport.
O clipă!
Filmul a început acum zece minute,
dar puteți vedea începutul la următoarea proiecție.
Intru acum. Mulțumesc.
Deci, cum spuneam, vânăta nu trebuie înăbușită.
După ce s-a scurs toată zeama, e gata.
Poftim?
- Nu ești gelos? - Nu chiar.
Ce păcat!
Mă voi înscrie la Arhitectură.
- Nu te vor primi. - O să vezi.
Sigur te vor primi la Zoo.
Și berzele se întorc în zbor,
rapid, cu picioarele întinse, cu ciocuri lungi, înfruntând furtunile…
Ce frumos! Nu?
Frumos și foarte profund.
Oprește-te! Nu!
Renunță!
Am câștigat!
Renunț. Ai câștigat. Tu ești campioana.
Am câștigat!
Am câștigat! Am câștigat.
Bine.
- Te vor lua în armată? - Da.
- Pleci departe? - Într-un fel sau altul.
Nici vorbă! Nu pleci nicăieri.
Nu face pe eroul! Nu te vor lua.
De ce să nu mă ia?
Îi lasă acasă pe cei deștepți.
Da, iar proștii merg la război, nu?
Nu vreau să mă tachinezi, da?
Păi…
- Trebuie să-ți zic ceva. - Nu vreau să aud.
Vrei să fumăm o țigară?
Pe hol.
Nu, mersi.
- Ascultă… - Ce-o să-mi faci cadou mâine?
E secret.
Nu vreau dulciuri pe care le mănânc imediat și apoi uit.
Vreau ceva care să dureze. Aproape la fel de mult ca noi doi.
Ani la rând.
Sărută-mă!
Când mă ții în brațe, nu mă tem de nimic,
nici măcar de război.
Așa că stai lângă mine!
Dar n-am văzut finalul.
Am văzut doar primele zece minute.
- L-am văzut până la capăt. - Da, l-ai văzut în toaletă.
Ba nu! În sală!
Te uitai la cei de lângă tine.
E nou.
- E drăguț. - Așteaptă!
- Tipul de ieri era mai sexy. - Cel blond?
Nici vorbă! Era un dezastru.
E unul dintre ăia care zic: „Nu, mersi. Nu fumez.”
Se crede sexy, dar nu e-n stare de nimic.
Așa e.
Vrei să fumezi?
Mersi.
Te-am mai văzut pe undeva. Poate pe aici. Vii des?
Nu. E prima dată.
Serios?
Am venit din întâmplare.
Tu vii des aici?
Uneori, când vreau să văd un film bun.
Vii cu mine?
Așteaptă! Te rog.
Ce e?
Nu aici.
Atunci, de ce ai intrat?
Ca să fim singuri.
Dar ești excitat.
Foarte tare.
Dar nu pot s-o fac aici.
Eu sunt Enea. Pe tine cum te cheamă?
- Pietro. - Pietro. Ce nume frumos!
Sincer, n-am chef. Nu aici.
Dar unde?
Nu știu.
Nu mă placi?
Nu…
Te plac mult. De asta nu vreau aici.
Ce tare-ți bate inima!
Ai înnebunit?
Îmi pare rău!
TOALETĂ
Pe mâine, aici?
Da.
Pa, Titti!
Filmul de azi a fost emoționant, nu?
- De ce? - Ați ieșit toți visători.
A fost foarte bun.
- Nici nu l-ai văzut până la sfârșit! - Îl văd mâine.
Mâine e alt film.
Schimbăm filmele în fiecare zi, să știi!
Cel de azi a fost mai bun decât cel de săptămâna trecută.
Fără îndoială.
- Mai lucrezi în cinematografie? - Oarecum.
Sunt student. Uneori, fac voluntariat pe platouri.
Serios?
Ce noroc! Bravo ție! Mi-ar fi plăcut să apar în filme.
Voiam să fiu actriță.
Dacă vei aveai filmul tău, titlul va fi Titti?
Aș vrea.
- Pe mâine! - Băieți!
Dar să fiți mai liniștiți! A fost cam hărmălaie azi.
Ține-ți gura!
Ai vrea tu să faci hărmălaia lor!
Pa, Titti!
E gata contabilitatea?
Atunci, fă-o! Cară-te! Hai!
Tată?
Scuze că am întârziat.
Deci? Cum a fost filmul?
- Bun. Foarte… - Romantic.
Ți-ar fi plăcut.
S-a confirmat. Mă externează curând.
Cu o inimă nouă.
Vom afla cum va funcționa într-un corp bătrân.
Nu exagera! E doar o valvă.
E o procedură simplă.
Așa-ți zic ei ție.
Însă eu mă pricep.
Nu studiez botanică.
Așa e.
Mă scuzați, dle doctor.
Bună seara!
Suntem în bucătărie.
Cred că o să dorm la tine curând.
De ce?
Caterina amenință că pleacă și că se mută aici.
E și casa ei. Soțul ei se travestește,
dar ce sexy e!
Bună seara, Carlo!
Mi-a plăcut mult de data asta.
Și mie.
Deci, e adevărat. N-ai mințit.
Voi doi chiar n-ați făcut nimic?
El nu e genul.
E timid, stângaci.
Cred că e prima dată la el.
Da, dar tot te-a urmărit până la toaletă.
Era excitat, dar n-a putut continua.
Dacă e așa, atunci, nu va mai veni acolo.
Alice, el mi-a zis: „Pe mâine, aici!”
- Sunt aproape sigur că va veni. - Aproape.
„Aproape” e tot ce am.
Mă gândesc numai la el.
Trebuie să găsesc alt loc. N-o va face în toaletă.
Și n-are dreptate, iubire?
Nu uita că mâine avem cursuri toată după-amiaza!
Mă anunț bolnav.
Dacă o s-o ții tot așa, o să fii dat afară.
În plus, e bine să faci voluntariat pe platouri din când în când,
dar tu o faci prea des.
Nu mă pot da afară, sunt prea talentat.
Dacă aș avea un pic din încrederea ta, mi-aș schimba viața.
Și eu mi-aș schimba-o cu corpul și cu fundul ăla.
Ești un porc împuțit și șovin!
Dormi cu mine!
Nici n-am terminat, iar tu vorbeai deja despre el.
Nu, mersi. Ești cu gândul la el.
Ce-o să fac toată noaptea fără tine?
Gândește-te la el și fă-ți o labă!
Hai!
Adele, trebuie să mă asculți!
Nu-l suna înapoi! Nu te agăța de el!
Nu! În amor, trebuie să te lași greu.
Nu. Trebuie să faci cum fac eu.
Când se îndrăgostesc, eu dispar.
Ei vin mereu cu un cadou frumos.
Da. Stai puțin!
Pot să intru puțin, ca să văd dacă mă așteaptă cineva?
Nu stau decât o clipă.
- Frumosul tău n-a venit. - De ce? Știi măcar cine e?
Ade, te sun eu.
Cel mai sexy tip de ieri. N-am mai văzut unul ca el de zeci de ani.
Nici n-am ieșit împreună.
Ce vrei să spui? Am un radar.
Observ totul.
Oricum, poți intra.
Doar fiindcă ești cine ești.
- Mersi. - Lasă-l să intre!
- Felicitări! - Mai bea ceva! Fac cinste.
Bețiva asta!
- În sănătatea ta! - A ta!
Am nevoie de sănătate la câte boli circulă!
- Îți țin pumnii! - Pa!
Pa, Biancafio'!
- Pa, păpușilor! Pa! - Pa!
Adio, frumusețea mea Plec în armată
- Ce vrei? - Să iau niște aer.
- Eu nu sunt boarfă. - Era timpul.
- Cum a fost cu tipul sexy de ieri? - A fost bun?
- Nu ne-am tras-o. - Da…
Sigur.
Ce-ați făcut? A ejaculat precoce?
Nu înțelegi.
Am vorbit.
- E toaletă, nu salon. - E valabil pentru noi toți.
Merg doar ca să mi-o trag. Jur!
Uite cine s-a întors!
- Unde ai fost? - Am fost ocupat.
- Ce cauți aici? - Ghicește!
Las-o baltă! Ce s-a întâmplat cu Che?
L-ai omorât deja?
E dragoste cu năbădăi. Ne privește.
Da. Sigur. Fidel Castro și Che Guevara. Doamne…
Enea, hai să vorbim ceva!
Molotov!
- Pot să te întreb ceva? - Ce?
Câte scule ai luat în armată?
Prea multe. O viață nu-ți ajunge ca să le vezi pe toate.
- Nici dacă ai trăi 100 de ani. - Și eu te iubesc.
Vii la protestul de mâine?
- Nu pot, Molotov. Am cursuri. - E un motiv?
Ce s-a întâmplat cu Che?
Ne-am certat.
N-am vrut s-o spun în fața boarfelor.
E o pacoste constantă.
Nu m-a iertat fiindcă am refuzat recrutarea.
Crede că-l plac fiindcă arată ca Che.
S-a ofticat că nu-l învăț să facă Molotov și zice că am devenit reacționar.
Che a fost mai nebun mereu.
Salut!
- Salut! - El e un prieten. Pleacă.
Salut! Sunt Ernesto.
Pietro.
Dar toți îmi spun „Molotov”. Când ating pe cineva, ia foc.
- Bine. Poți pleca acum. - Calmează-te! Nu voiam să ți-l fur!
Nu știi ce pierzi.
Exagerează mereu.
Dar e inofensiv.
Uneori, e chiar drăguț.
Am venit doar pentru tine azi, dar n-am mult timp.
M-am gândit că poate nu vrei să fii aici.
Nu.
Nu ca ieri.
S-ar putea să am un loc unde să fim singuri.
Unde?
E casa bunicii unei amice. Nu stă nimeni acolo.
Nu știu dacă amica mea a luat cheile.
- Trebuie s-o suni? - Nu. E la școală.
Suntem colegi.
Pot trece pe la școală. Ne vedem într-o oră?
Nu știu.
Mi-ai dat întâlnire aici.
- Știu, numai că… - Bine. Dacă nu știi…
Dacă nu vrem asta,
mergem la o pizza. Nu trebuie să facem nimic.
Asta e adresa.
Cred că rămân să văd filmul.
Ai adus și o hartă?
„Timpul și spațiul nu ne vor despărți.”
Dacă amica ta nu găsește cheile?
Atunci, mâncăm pizza. E bine?
Da.
Bine. Merg la mașină. Tu uită-te la film! E frumos.
- L-ai văzut? - Nu, dar dacă așa zice Titti, o cred.
Cine e Titti?
Casiera.
TIMPUL ȘI SPAȚIUL NU NE VOR DESPĂRȚI
NOUL OLIMP
- Salut! - Salut!
Amica ta e norocoasă.
Nu mi-a zis că bunica ei are o casă ca asta.
Să vedem ce e sus!
Enea, uite!
Așteaptă!
Nu vrei?
Nu e asta, dar…
E prima dată pentru tine, nu?
Mergem la o pizza?
Mă gândesc.
Vrei să te învăț să…
Așteaptă!
Scuze. Sunt emoționat.
E-n regulă.
E bunica amicei tale, când era tânără.
Am găsit niște lichior.
Lichiorul bunicii?
Știu unde te-am văzut prima dată!
Se turna un film acum câteva zile.
M-am apropiat.
Când s-a încheiat scena, ai mutat o baricadă.
Ne-am privit, mai știi?
Nu-mi amintesc.
Nu sunt atent la trecători.
Mă enervează. Mă asigur mereu că nu se apropie prea mult.
Eu nu lucrez. Învăț.
Și eu. Sunt student la Cinematografie.
În ultimul an, ca regizor.
Eu fac Medicina.
Super!
Sunt mulți ani.
Un doctor.
Îmi plac doctorii.
Dacă mă gândesc mai bine, simt un mic disconfort aici, dle doctor.
Și încă unul aici.
Și aici nu?
Cu tine, mă simt deja mai bine.
Locuiești cu părinții tăi?
Da.
- Tu? - Cu tata.
Am venit cu mama pentru o operație.
A decurs bine. O vor externa în câteva zile.
Unde locuiești?
În Marche.
- Îmi acordați acest dans? - Nu știu să dansez.
Haide! Să dansez singur?
Bine.
Dar nu mă pricep.
Te conduc eu.
Încă ți-e foame?
Nu.
Mie îmi e.
Știi cine s-a întâlnit aici prima oară?
Doi oameni care nu știau cât de mult se vor iubi.
Știu povestea asta.
Dar mi-ai spus că nu-ți amintești.
Nu știu de ce ți-am zis așa.
Ca să mă apăr, cred.
De ce anume?
Când ne mai vedem?
Să ne vedem la Noul Olimp după-amiază!
Nu știu la ce oră. Dacă întârzii, poți să te uiți la film.
Îl vezi și tu, dacă întârzii eu.
Prostuțule! Hai! Te duc în stația de autobuz.
Nu e nevoie. Piața Veneția e după colț. Pot merge pe jos.
Mergi!
- Te rog, Enea! - Nu mă mai urmări!
N-o să vin cu tine, da?
- Bună, Titti! - Ești însoțit! E ceva nou.
- Vine cu mine la protest. - N-o asculta! Dă-mi un bilet!
Filmul merită azi și nu numai. Fac eu cinste!
Protestul e mai important.
Enea, e aici, în Piazza Venezia, la zece minute, pe jos!
Trebuie să vii! Nu poți să-ți vezi de treaba ta aici, da?
- Scuze. - Nicio problemă.
Zi-i și lui să vină cu tine!
- A venit? - Se uită la film.
Ca să nu fie văzut, se ascunde sub fotoliu. Ce timid e!
Intră, ia-l și plecăm! Ca să-l cunosc în sfârșit!
Eu nu funcționez așa.
La următorul protest, voi ține un discurs, da?
Bravo ție! Felicitări!
Ești o altă slugă a puterii!
Cu cât devii mai poponar, cu atât ești mai fascist!
Să ți-o trag, Enea!
Doamne, ce agresivă e!
E o fostă iubită?
Chiar mai mult.
Se vede că e o activistă devotată.
A ajuns cu jumătate de oră mai devreme. Te aștepta. Dacă știi ce vreau să spun…
Stai!
Noul Olimp!
Așteptați puțin!
Să mai treci pe aici, chiar dacă te îndrăgostești!
- Ne putem întoarce să vedem un film. - Da…
O să vă faceți filmul vostru acasă. De la 17.00, 20.00 și 22.30.
Da.
Nu. Azi rulează Nella città l'inferno. Cu plăcere!
Tot nu înțelegi. Trebuie să-ți ții gura!
- Salut! - Salut!
Scuze că am întârziat.
Nu-i nimic.
Asta e bună.
Uite ce frumoasă e aia!
Da, tu, vino încoace!
Nu mai am cheia.
Ce faci?
Te miros.
Mi-era dor de tine.
Am rezervat o masă la un restaurant.
Vreau să te privesc la un pahar de vin.
Ca doi oameni obișnuiți, care stau la masă.
Mă opresc pe la clinică întâi. Trebuie să vorbesc cu doctorul.
Mă întorc în cel mult o oră.
Ai fi putut veni imediat după.
Voiam să-ți spun personal.
Pot să vin cu tine?
Nu vreau să aștepți afară, singur.
Mă uit la prima parte a filmului.
Ne vedem peste o oră la barul din piață, da?
Când se termină prima parte.
Holul e doar pentru fumat.
- Ce vrei? - Băieți!
- Cară-te, mă deranjezi mereu! - Ai grijă la trepte. E rănit!
Titti l-a primit. E nebunie afară. Dați-l cu apă oxigenată!
- Mișcă, prințule! La chiuvetă! - Ce? Bea! Să-l clătim pe față!
- Nu! Să folosim apa oxigenată! - Ia asta!
Băieți! E o nebunie afară. E plin de polițiști!
Pietro!
- Ce i-au făcut? - Molotov, trebuie să plec.
- Așteaptă, te rog! - Nu pot, scuze.
- Nu pleca, te rog! - Liniștește-te!
Închid ușa!
- Nu se închide! - Titti, dă-mi drumul!
Nu! Nu puteți intra!
Nu puteți intra!
Opriți filmul!
- Aprindeți luminile! - Stai lângă mine!
Aprindeți luminile!
Trebuie să caut o ieșire!
Da, așteaptă aici! Stai lângă mine!
- Nu mișca! - Vom rezista!
Nu! El lucrează aici! Lucrează cu mine!
Rușine să vă fie!
- Lăsați-l în pace! - Poliția!
Muncitorii la putere!
MUNCITORII LA PUTERE
Dă-mi drumul!
Titti, te rog! Mă așteaptă.
A doua ușă, pe dreapta!
E o ieșire de urgență. Poți ieși pe acolo. Ai înțeles? Fugi!
Închide ușa, ca să nu mai intre nimeni! Hai!
Titti.
Bună dimineața!
- Cum e? - Te așteptăm de o oră.
Între timp, am rescris scena, cum voiai.
Băieți, a venit regizorul!
- 'Neața! - 'Neața!
- Tu stai pe canapeaua asta. Tu, dincolo. - Bine.
1 NOIEMBRIE 1988
Tocmai ați făcut sex. Sunteți foarte obosiți.
Ați transpirat. Vă aud gâfâind.
Apoi, replica.
- Încă ți-e foame? - Nu.
Acum ai putea să faci un gest.
Fără replică. O s-o găsim ulterior.
- Bine. - Da.
Acum, te ridici și ieși din cadru.
Știi scena aia în care mâncați și vorbiți pe terasă?
- Da. - Iei borcanul și vii înapoi în cameră.
Aș vrea să repet poziția când stai deasupra lui.
Așa!
Ce părere ai?
Ideea cu gemul e foarte drăguță, interesantă.
Problema e că avem doar patru borcane.
Cât gem ar trebui să mănânc?
Acum, gemul e problema?
Nu, dar…
- Ai vreo problemă cu gemul? - Niciuna. Sunt actor.
Atunci, joacă! Ți-arăt eu cum faci.
Iei gemul cu degetele și-l duci încet la gura lui.
„Iubirile imposibile durează veșnic.”
Unde ai citit asta?
Nu-mi amintesc, dar am auzit undeva.
- Și eu! - Giulia, știi?
Dacă filmul n-ar fi fost interzis, nu l-ar fi văzut nimeni.
- Fără acuzația de obscenitate… - Țigară?
… n-ar fi avut succes.
- Pentru câteva săruturi! - Nu erau doar câteva săruturi.
Au făcut mai multe.
Ai coborât privirea când se sărutau.
Nu-mi place să văd doi bărbați sărutându-se.
Mi-a plăcut. Mi-au dat lacrimile spre sfârșit.
E emoționant. Doi bărbați se întâlnesc, se îndrăgostesc
și poate nu se mai văd.
Zău așa! Un film fără final.
- Ce naiba fac? Vă puteți imagina? - Asta e iubirea perfectă!
E de neuitat. Nu trece cu timpul.
Ce ar trebui să învățăm din asta?
Nu știu dacă e vreo lecție. Dar te pune pe gânduri, nu?
Pietro, tu ce părere ai?
Chiar mi-a plăcut.
Merg să văd dacă e gata masa.
Încă te gândești la film?
- Nu. De ce? - Ai fost ciudat toată noaptea.
Nu e vorba despre film.
Mi-ai spus cândva
că ai fost rănit în timpul unui protest la Roma.
Da. Mi-am rupt mâna. Și?
Nu știu, poate că filmul ți-a amintit perioada aia.
De ce? Nu e rănit nimeni în film.
Poate că ești nostalgic.
De ce?
Erai vioi înainte de film.
Apoi, la cină, n-ai spus nimic.
Nu mi-a plăcut discuția.
Toate prostiile alea spuse.
Despre ce era să vorbim? Despre politică?
O asemenea pasiune e captivantă.
- Vrei să știi la ce mă gândeam? - La ce?
De unde să știu că se va termina așa rău cu el?
Practic, n-am făcut nimic.
Dezamăgitor!
Carierist.
Voia doar să i-o tragă regizorului în vogă acum.
Când m-am prins, am plecat.
Și cauți alinarea la mine.
- Mă vor doar pentru că sunt celebru acum. - Ce-ți pasă?
Enea și Enea Monte sunt aceeași persoană.
E cât se poate de limpede.
Se mai suprapun, dar e același om.
Ce ai? Ești ciudată de câteva zile.
Ai văzut, în sfârșit. Bine.
Ce se întâmplă?
Nu știam dacă să-ți spun sau nu.
- Ești… - Am fost.
A decis copilul.
A plecat de parcă m-ar fi auzit
și ar fi vrut să mă lase în pace.
E trist, nu?
Era al meu?
Poftim? Nu!
Cred că era al unui nemernic pe care l-am cunoscut cândva.
Ce ne pasă nouă de ceilalți?
Ce zici? Să-mi fac o coafură nouă?
Poate ceva mai clasic sau poate ceva nebunesc.
Nu?
FILME PENTRU ADULȚI
ACCESUL STRICT INTERZIS CELOR SUB 18 ANI
TRĂIRI INTIME
- Un bilet, vă rog. - Costă 6.000 de lire.
- Mersi. - Cu plăcere.
Salut!
Mă mai știi?
Da.
Aveai o poreclă ciudată, nu?
Molotov.
Nimeni nu mi-a mai spus așa de mult.
Am cunoscut un tip pe nume Enea.
Enea, sigur. Ce mai face?
Asta voiam să te întreb.
Nu l-am mai văzut. Credeam că mai vine aici.
- A ajuns un regizor celebru. - Valea!
Boarfă irascibilă!
- Nu aveai numărul lui? - Nu. Nici numărul, nici adresa.
Mersi oricum.
Imediat!
Sun la ușă de oră!
Scuze.
M-am blocat la montaj. Michele vrea mereu să fie ca el.
- Îl omor într-o zi! - Îl cunoști.
N-am avut timp de cadou. Scuze.
Mi-ai adus flori. Sunt superbe!
Bună!
Lăsați-l! Tocmai s-a întors de la muncă.
Bună, Enea!
Apropo, iubitul tău e un mare rahat.
De ce nu mi-ai dat un rol deja?
Abia am ajuns. Fie-ți milă!
Zău așa! Trebuie să muncesc. Sunt falită.
Nu ești săracă! Din ce-ți dă taică-tău ar trăi 50 de oameni.
Gura! Vorbește cu Franco!
- Ai numărul meu. - Da.
- Gata! - Pa!
- Gata! - Mai crede că suntem împreună?
- E proastă. - Știi ce?
- Îmi aduci o sticlă de șampanie? - Da.
- De ce te uiți așa? - Hai!
Scuze. Îmi dai ciocolata, te rog?
Sigur.
Mulțumesc! Salut! Sunt Antonio.
- Enea. - Încântat!
Arată bine tortul ăsta.
Să sperăm că va ieși bine cu atât zgomot.
Aș putea face niște deserturi la cană.
Pui astea în frigider, te rog?
- Să nu irosim spațiul! - Da.
Deci? Îți place surpriza mea?
Nu e bucătar,
dar e jucător de polo și pasionat de deserturi.
Dacă nu greșesc, ești licențiat în inginerie mecanică.
Da, am învățat asta pentru tata.
Aș vrea să-l cunoști pe dragul meu prieten, Enea.
- Ne-am cunoscut înainte. - Da.
Sunt inutilă aici.
Ești foarte organizat.
În bucătărie e vital. Sunt metodic.
Contează geometria elementelor.
E foarte importantă curățenia.
Nu pentru igienă. E un factor mental.
Înțeleg.
Sunt meticulos și în viață. Trebuie să organizez totul.
Mi-ar prinde bine organizarea în viața mea.
- De ce? Cu ce te ocupi? - Fac filme.
Frumos! Dar păcat că nu prea merg la cinema!
Deci, nu mă știi?
Sincer, nu.
Îmi place.
Enea, vii o clipă?
- Da. Scuză-mă! - Nu-i nimic.
Nu e genul meu.
Dar, dacă s-ar da la mine, aș accepta.
- Nici genul meu nu e. - Serios?
Despre ce să vorbim?
Despre inginerie mecanică.
- Mersi. - Ți-aduc niște vin!
Schimbăm muzica?
Sunt epuizată.
Doamne! Nu se mai dădeau plecați.
BĂRBATUL DE VIS FEDERICO FELLINI A MURIT
Ce păcat!
1 NOIEMBRIE 1993
Câți ani avea?
„Născut în 1920.” Suntem în '93.
- Deci? - Nu te pricepi la matematică.
- E 73. - Șaptezeci și trei.
Nu era prea bătrân.
Enea, ai dreptate.
Atâta succes, premii, glorie în viață și, până la urmă,
numai cu asta te alegi.
Un articol într-un ziar.
- Las-o baltă! - Enea!
Trebuie să mergem la probă după interviu.
Încetează! Nu te ascultă.
- E șocat. - Bine, dar…
urmează prezentarea de la cinema.
- Vă las după interviu. - De ce?
Mă văd uneori cu un tip din Milano.
Spune că sunt cometa lui.
- Trec, strălucesc și dispar. - Nu stai niciodată locului.
- Femeile sunt capricioase. - Femeile. Nu tu.
Cine e ăla?
Cine?
O față cunoscută , dar nu știu cine era.
Dr. Gherardi, ce plăcere!
Voiam să vă mulțumesc.
Chiar mi-ați salvat mama.
- Într-o lună, o aduci înapoi. - Sigur.
Sigur. O aduc cât de repede pot.
Sunt trei pachete de cafea, am nevoie de două,
dar le iau pe toate, ca să nu rămână unul singur.
Și mie îmi place regizorul.
I-am văzut ultimul film și a fost foarte emoționant.
- L-ați văzut? - Poți da mai tare?
Sigur. Clara, poți da mai tare?
- Da. - Mersi.
Cât am mai plâns, dle doctor!
- Filmul ăsta e foarte bun. - Te rog!
…fac parte din clasa muncitoare și includ toate clasele sociale.
Las o parte din mine în filmele mele.
Îmi las experiențele personale.
Îmi place că în filmele dv. sentimentele sunt mai presus de orice.
Uneori, pare că provocarea emoțiilor e un defect pentru cineva.
TIMPUL ȘI SPAȚIUL NU NE VOR DESPĂRȚI
- N-ai mai fost acolo? - Nu, a trecut o veșnicie.
- Ești sigur că era el? - Da.
Și cum era?
De unde să știu? Au trecut cinci sau șase ani. Nu-mi amintesc.
Cocaina te cam dă peste cap.
E ciudat. Asta e marfă bună.
- Aici erați! - Frumosule!
Am trecut să vă salut.
Bine. Dar nu vă ofer nimic de mâncare. Cred că nu vă mai e foame.
- Ce e? Ești supărat? - Nu. De ce aș fi?
Asta făceam noi cândva.
Cândva, totuși.
E la fel de irascibil ca guvernanta din Rebecca.
- Cine e Rebecca? - E un film.
El n-a mers la cinema.
Guvernanta e un rol grozav.
A luat puloverele de la curățătorie.
Te salută Lorenzo și Bruna.
Eu îți zic rămas-bun!
Bine. Plec.
Bucură-te de restul! Ai plătit tu.
E mai bine să nu mai vin o vreme.
Baftă!
Putea face asta Nora.
Azi e liberă și ar trebui să știi.
Puloverele ar fi putut aștepta.
- Nu. Port asta diseară. - De ce? Unde mergi?
Nu-ți pasă, dar diseară luăm cina la Alice.
Doamne! Ce enervant!
Ce e? Îmi explici ce naiba e cu tine?
Acum ești gelos și dacă mă droghez cu altul.
Asta făceam doar noi doi. Nu cu oricine!
S-a întâmplat o singură dată, Antonio!
Vrei să ajungi ca Molotov?
Te enervează că nu te-am așteptat?
Dacă spui asta, nu înțelegi!
Luăm o doză înainte să ieșim?
Să nu-mi vorbești așa!
- O ultimă linie. De ce nu? - Nu fac asta!
Așteaptă!
Hai! Așteaptă!
Lasă-mă! Ce dracu' faci?
- Să ne împăcăm! - Nu.
Știi că sunt mai puternic decât tine!
- Stai! Doamne! Așteaptă! - Ce e?
Doamne!
Enea, ce ai? Ce s-a întâmplat?
Ce nemernic ești!
Nu glumi cu mine!
Mă enervezi când faci asta. Sunt așa din cauza ta.
Știi? Vino încoace!
Auzi?
- Crezi că s-a supărat Alice? - Deloc.
Oricum, ea te iartă mereu.
Dacă tot facem mereu cum spui tu,
uite ce fac eu!
Poftim!
Ești mulțumit acum?
Nora se va supăra, iar acum trebuie să schimb așternutul.
- Am făcut cum voiai. - Da, în sfârșit!
Facem mereu ce vrei tu. Ești în altă lume.
Știi cum mă simt când lucrez la un film nou.
Mă extenuează.
Apropo, cocaina era să mă distrez o singură dată.
Voi fi eu distracția ta.
Îți faci de cap doar cu mine!
Stai! Oprește-te! Mă gâdili.
- Au! Haide! - Ai înțeles? Da?
Haide!
O bucată din parmezanul ăsta și o bucată de brânză de acolo, vă rog.
Mă scuzați puțin!
- Plătesc eu. - Costă 18.000 de lire.
Enea!
Doar fursecuri și alcool, Titti?
Respect mereu regulile lui Garbo.
M-ai recunoscut.
Ți-am mirosit parfumul.
Îl simțeam la Noul Olimp de cum intram.
Nu se mai produc.
Tu ce faci aici?
Montez un film într-un studio din apropiere.
- Nu te-ai schimbat. - Mincinoaso!
- Nici tu. - Amândoi suntem mincinoși.
Ești un nemernic!
Nu te-ai mai întors la cinema. El a venit.
A venit și ți-a lăsat o scrisoare.
Cred că încă o mai am acasă.
Locuiesc aproape.
- Intră! Fă-te comod! - Pot?
Intră!
Scuze pentru dezordine, dar nu așteptam musafiri.
Scuze. Am multe lucruri. Țin lucruri peste tot.
Dar lucrurile sunt doar lucruri.
Eu mă atașez de oameni, nu de lucruri.
Îți place ăla?
E brodat.
L-am făcut eu. Dacă vrei, îți fac și ție.
Casa asta era plină de lucruri,
chiar de când eram dansatoare și cântăreață.
Voiam să apar la TV, să fiu Raffaella Carra, dar n-am reușit.
Aș fi zis că Mina, după machiaj.
Mina e Mina și e unică. Raffaella Carra e bună și ea.
O dansatoare bună.
- Cântăreață, dansatoare. Nu știam, Titti. - Zău? Credeai că m-am născut casieră?
Credeai că talentul meu era să stau la casierie? Așază-te!
Ai dreptate. Nu m-am întrebat niciodată ce voiai să faci,
cum era viața ta.
Poate că o să ți se pară jalnic,
dar am fost foarte iubită.
Am avut mulți pretendenți.
Sigur, l-am ales pe cel mai rău. Dar asta e altă poveste, clasică.
Dar nu mă pot plânge.
De fapt, mi-ar fi plăcut să am o pisică.
Dar la vârsta mea…
dacă pățesc ceva, ce se întâmplă cu pisica?
Scuze.
Te amețesc cu poveștile vieții mele, dar am venit aici pentru tine.
Vino cu mine!
Când am plecat de la Noul Olimp,
am pus tot ce aveam pe tejghea, într-o pungă.
Poate că e acolo, dar nu-mi amintesc prea bine. Doamne!
Poate că aici!
Ia cutia aia!
Hai! Pune-o aici!
Uită-te! Mai multe lucruri.
- Le adun pe toate eu. - Titti, nu mai e aici.
Cum adică nu e aici? Sunt sigură că e aici.
Îmi amintesc de parcă ar fi fost ieri.
Uite-o!
Poftim! Asta e.
A lăsat-o, în caz că te întorci, dar n-ai mai venit.
CUM AI SCRIS? „TIMPUL ȘI SPAȚIUL NU NE VOR DESPĂRȚI”?
TOTUL NE-A DESPĂRȚIT
IATĂ NUMĂRUL MEU! SUNĂ-MĂ, CHIAR DACĂ MĂ REFUZI.
Unde e telefonul?
Acolo.
Nu răspunde?
E doar o înregistrare. Nu mai e valabil.
Îmi pare rău.
Chiar te-am iubit.
V-am iubit pe toți.
Știu.
Pleacă!
Hai!
Închide ușa!
Bună, Enea!
Cum ai scris?
„Timpul și spațiul nu ne vor despărți.”
Dar totul ne-a despărțit.
Dacă ne-am fi văzut în ziua aia,
dacă am fi mers la restaurant,
dacă am fi vorbit și râs toată seara la un pahar de vin, ca un cuplu obișnuit,
poate am fi încă împreună.
Când m-am întors de la clinică, s-a complicat,
dar tot am reușit să ajung la bar.
Am încercat să alerg spre cinema, dar m-am trezit
în mijlocul unui conflict între protestatari și poliție.
Am fost călcat și rănit.
Mi-am rupt mâna grav.
A durat ceva timp.
Când am putut, m-am întors să te caut.
Și încă sunt aici. Aștept.
Absența ta mă leagă și mai mult de tine.
M-am obișnuit deja cu absența ta.
Erai în viața mea înainte să ne cunoaștem.
M-am gândit la tine chiar înainte să știu cum arăți.
Iată numărul meu de telefon! Caută-mă, te rog!
Chiar dacă e să mă refuzi.
Enea! Nu te-am auzit. Ai făcut cumpărăturile?
- Ai fost la magazin? - Nu. Am uitat. Scuze.
Trebuia să cumperi doar patru lucruri! Trebuie să fac totul singur?
Ai dreptate. Îmi pare rău. Sunt un nemernic.
Ce e?
Hai încoace!
Ce s-a întâmplat?
Sunt lângă tine. Gata!
Ce e?
Să intrăm!
- Hai să intrăm! - Ajută-mă!
Sigur că te ajut. Hai încoace!
Simt o dorință puternică…
Se va termina prost.
- Nu-ți spun cum se termină. - De ce? L-ai văzut?
L-am văzut acum mulți ani la un cinema,
unde aveau clasice și retrospective.
Cu cine erai?
Cu un prieten de la facultate.
El era expertul.
Îl cunosc?
Nu. Am pierdut legătura.
El locuia în Roma. Eu, nu.
Știi cum e. Prietenii de odinioară ajung străini.
- Nora ți-a lăsat mâncare în cuptor. - Nu mi-e foame.
Ce e? A fost nasol la ședință?
A fost plictisitor. Să evităm subiectul!
La ce te uiți?
La nimic. Verific canalele.
Ne va ajuta.
- Dă puțin înapoi! - Aici?
Da. Vreau să văd ceva.
Ce e?
Nimic.
Bine.
Filmul ăsta e uimitor.
Știu.
L-am văzut de trei ori, dar nu mă mai satur să-l văd.
E incredibilă.
Amândouă sunt.
Pietro, ce ai?
Nimic.
Nu e de la film, nu?
Nu.
Vrei să vorbim?
Sunt doar puțin nostalgic.
Îți scot cuvintele cu cleștele. Nu vorbești niciodată cu mine.
Mi se pare mereu că ești cu gândul în altă parte.
De ce nu mă iei și pe mine acolo?
Ești deja acolo.
Și tu.
O să-l obosiți!
Doamnă, River trebuie să alerge o oră pe zi ca să-și consume energia.
Bună!
Arăți grozav! Unde mergi?
La Roma, câteva ore.
Ai spus că stai acasă azi,
că n-ai niciun consult sau operație.
Da. Merg la un pacient pe care l-am operat acum câteva zile.
Asistentele tale nu se descurcă?
Nu, sunt chirurgul lui și trebuie să-l consult.
Deci, te întorci la prânz?
Nu știu. Îți scriu.
Mă schimb și vin cu tine, ca să luăm prânzul împreună.
Nu, fiindcă am întârziat deja
și nu știu cât va dura consultul.
Nu trebuiau să vină Laura și ceilalți?
Ba da. După-amiază.
Bine. Atunci, mă voi grăbi.
- Pa! - Pa!
De ce abordați des tema homosexualității în filmele dv.?
Nu abordez eu des tema, ceilalți n-o abordează niciodată.
Abordarea socială e o premieră. Nu v-ați temut că veți fi previzibil?
Cred că diferența o face modul de povestire,
viziunea, punctul meu de vedere.
- E o problemă emoțională. - Emoțiile sunt mereu prezente.
Toți știu asta: publicul, echipa, scenaristul,
managerul de producție și organizatoarea mea.
Sunteți primul regizor care a recunoscut că e gay.
Ați fost curajos.
Când ești îndrăgostit, nu e nevoie de mult curaj.
Cred că iubirea îți dă puterea să faci totul posibil.
Iubirea mea e lângă mine.
E clar că îți lipsește ceva.
- Dar am totul. - Da. N-aș fi așa de sigură.
Nu începeți iar cu copiii, vă rog!
Salutare!
- Bună! - Bună, Pietro!
- Voi nu lucrați? - Tu lucrezi prea mult.
Și știți că am încercat totul…
- Puteați adopta, Giulia. - N-am instinct matern.
- Ba-l ai din plin și-l folosești. - Cu cine?
- E șah mat din două mutări. - Eu sau el?
Păcat, dacă nu ți-ai dat seama.
Nu sunt singurii care nu observă ce au sub nas.
Eu am observat mereu totul.
- De ce ești paranoică? Ziceam și eu! - Cum e pacientul?
Mult mai bine.
După fața ta, parcă ar fi murit cineva.
Sunt doar obosit.
Bine că ați venit ca să mă înveseliți puțin!
- Laura ne dă în cărți. - Cele mai noi prostii!
Ba e ceva serios!
Ce zic cărțile?
Că există un secret mare în viața mea.
Serios? Îmi ascunzi ceva? Să-mi fac griji?
Îți dau și ție?
- Nu, mersi. Nu cred. - Hai! Doar o dată!
Inima nu uită niciodată.
Ce înseamnă asta?
Habar n-am. E cartea ta.
Te gândești vreodată că unii oameni vor muri?
Din fericire, nu.
Am cunoscut și iubit atâția oameni, doar ca să-i pierdem.
Poate ne gândim la ei, dar nu știm dacă trăiesc.
Scrisoarea aia te-a tulburat.
- Nu scrisoarea. - Te-ai purtat ciudat de când mi-ai zis.
E ciudat, fiindcă a trecut mult timp.
Îmi amintesc numele lui, ce am spus, ce am făcut, dar…
uneori simt că nu-mi mai amintesc fața lui.
Alteori, da.
Îți amintești când m-am uitat pe fereastră în tren?
Mi s-a părut că l-am văzut la geamul celuilalt tren, lângă al nostru.
Poate că n-a fost el. Nu știu.
Scuze că vă întrerup, porumbeilor. Câtă dragoste pe voi!
Eu și Alice suntem apropiați.
Da, nu faceți nimic amândoi, iar eu strâng după petrecere.
- Ca să știi, ne vede pe toți morți. - Bine.
În timpul ăsta, eu sunt singurul viu care lucrează.
Stai puțin! Te ajutăm.
Ai fi putut s-o aștepți pe Nora. Vine mâine.
Nu mai face pe prostul! Ajunge cu Nora! Gata!
Nu mi-ai mai spus despre tren.
A părut o viziune.
Așa e. Cu cât trecutul e mai îndepărtat, cu atât e mai frumos.
- Atunci, de ce mă mai gândesc la asta? - Fiindcă ești obsedat.
Poate că doar ți-ai imaginat după atât de mulți ani.
Eu nu-mi amintesc nici pe cine am văzut ieri.
Asta e pentru cei vii.
- Când l-ai făcut? - L-am lucrat toată ziua.
- Gata cu vorba! Să-l mâncăm! - E imens.
- Suntem trei. - E mult!
Era pentru toți, dar petrecerea a fost cam moartă.
- Haideți să-l mâncăm afară! - Ești nebun.
Eu m-am săturat deja!
Frumos!
Totul e pregătit. Am pus lumânări cu numere.
Dacă nu, am și 14 lumânări obișnuite.
Nu, e-n regulă. Nu e ziua lui, e al 14-lea film.
Grozav. Voi fi aici oricum. Când să-l scot?
În cinci minute. Te chem înainte să înceapă.
- Grozav! - Bine. Mersi.
Ne vedem mai târziu pentru locație.
- Bine. Îi spun și cameramanului. - Bine.
- Am revizuit scena următoare. - Perfect! Arată-mi mai târziu!
Aici erai!
Ai avut dreptate. Montajul a venit mai târziu. Îmi cer scuze.
- Nicio problemă. - Mersi.
Gata? E totul cum ne-am înțeles?
- Da. - Bine. Suntem gata.
Totul arată bine. Suntem gata.
- Mersi. - Antonio?
Da? Vin acum.
- E gata? - Da. E exact ca în desen.
Deci, pistonul cade de sus.
Aterizează în butoiul ăsta deschis, unde e o pulbere de sticlă foarte fină,
care se răspândește în sus, simulând explozia
care va fi editată mai târziu.
Voiam să filmez la 50 fps fără actori, apoi cu actorii.
- E o problemă cu dubla? - Nu, maestre.
Trebuie să curățăm și să punem material. Durează câteva minute.
- Poate să cadă de mai de sus? - Sigur.
- Așa? Mai sus? - Puțin mai sus.
Trage!
Cred că de acolo…
Să încercăm… Atenție!
Enea!
- Ochii mei! - Ce s-a întâmplat? Vino!
- Ce s-a întâmplat? - Chemați o ambulanță!
Vino afară cu mine!
Dr. Gherardi, avem o urgență.
E secretara doctorului Renzi. Ar vrea să faceți o operație.
Spune-i că nu pot acum! Sunt prea obosit.
Poftim?
Un accident pe platou?
Enea Monte, regizorul?
Stai! Dă-mi telefonul!
Sunt Gherardi.
Putem începe?
Da. Pregătiți zona!
- E intact. Am suturat corneea și atât. - Bine.
- Cristalinul ar trebui să fie bine. - Bine.
Merg să vorbesc cu familia.
- Pe curând! - Pa!
Sunteți familia dlui Monte?
Cum se simte?
- Bine. Acum doarme. - Îl putem vedea?
Da, dar ar fi bine să se odihnească.
Am îndepărtat praful de sticlă din ambii ochi.
Deci, nu-i va fi afectată vederea?
Se va recupera treptat.
Vă las cartea mea de vizită.
I-o puteți lăsa lui.
Mulțumesc.
Sunați-mă oricând!
Mulțumesc.
Dle doctor!
Voiam să vă spun…
Îl iubesc enorm.
Nu vă faceți griji! Își va reveni complet.
Ce faci aici, pe întuneric?
Am reparat vaza.
Ți-o amintești?
Ai mâncat?
Nu.
Dar cina e gata.
Nu mi-e foame. Sunt epuizat.
Cum a decurs operația?
Bine.
El cum e?
Nu știu, e bandajat tot.
L-am văzut doar în sala de operație și în timp ce dormea.
Ai vorbit cu familia lui?
Da.
Cum e partenerul lui?
De unde știi că are un partener?
De pe Internet.
Arată bine?
Da. Voia să rămână peste noapte, chiar dacă nu era nevoie.
Îl iubește foarte mult.
Nu e genul de procedură care necesită îngrijire peste noapte.
I-am dat un sedativ, așa că va dormi liniștit toată noaptea.
E liniștit fiindcă știe că partenerul lui e lângă el.
Și eu aș fi rămas pentru tine.
Aș fi stat și în picioare.
Tu, nu.
Ce vrei să spui?
Tu n-ai face asta pentru nimeni.
Aș face-o, dacă ar fi nevoie. În cazul lui, nu e necesar.
Nu e vorba despre necesitate.
E vorba despre iubire.
Ești supărată pe mine?
Plângi?
Nu mă pot abține.
Mă emoționez când văd
că cineva iubește pe altcineva mai presus de orice.
Scuze, Pietro. M-am emoționat.
O să încălzesc mâncarea.
V-a durut când am scos firele?
Nu. A fost bine. Mulțumesc.
Vocea dv. îmi e foarte cunoscută.
Pare cam înfundată, totuși.
V-am administrat un anestezic.
Aproape că v-am văzut chipul.
L-aș putea descrie.
N-am observat.
Am o imaginație foarte bună.
Face parte din slujba dv.
- Vă las să vă odihniți. - Dle doctor!
Mergeți la cinema?
Foarte rar.
- Dar ce faceți? - Vindec ochii oamenilor.
Și ochii spectatorilor dv.
Ar trebui să-mi mulțumiți.
Când pot pleca acasă?
Azi, dacă promiteți că păstrați bandajele o săptămână.
Trimit o asistentă ca să vă consulte.
Mi-ar plăcea să veniți și dv. într-o zi.
Vă cer prea mult?
Nu.
Când o să am timp, o să vin în vizită. Promit.
La revedere!
Titti.
Mă gândesc mult la tine.
Dar mă simt vinovat.
Ar fi trebuit să te las să fii mai puțin singură.
Eu nu sunt singură.
Sunt o singuratică.
Mi-am fost mereu suficientă.
Dar am știut tot ce ai trăit tu.
Toate premiile primite.
Platourile pe care ai lucrat. Viața ta cu Antonio.
Te-am văzut și când erai singur, trist.
Enea, cei iubiți sunt mereu cu noi.
Sunt prezenți, deși nu-i vedem.
Ai putea spune că noi ne-am văzut prea puțin.
Asta nu înseamnă nimic.
Ideea nu e cât de des, ci cum.
Cum ne recunoaștem.
E vorba despre intensitatea legăturii.
Mă faci să vorbesc ca un filozof.
Bună dimineața!
Sunt dr. Gherardi.
- Voiam să văd cum vă simțiți. - Dle doctor, ce plăcere!
Sunt pe întuneric, dar mă simt bine.
Aud asta în vocea dv.
Asistenta mă ține la curent,
dar voiam să aflu de la dv. cum vă simțiți.
Asistenta dv. e fantastică. E foarte capabilă și drăguță.
Dar nu mi-ați promis că veniți și dv. în vizită?
- Sau mi-am imaginat? - Nu.
- Am zis că vin să vă vizitez. - De ce nu veniți acum?
Acum sunt la clinică.
Nu vreau să insist.
Bine. O să vin cât de curând pot.
Dacă-mi spuneți adresa dv., vin.
Îl rog pe Antonio să v-o trimită chiar acum.
Bine.
Ce vedeți?
Știți ce văd. E casa dv.
De asta întreb.
Casa asta e importantă. E plină de amintiri.
A trebuit să lupt pentru ea.
Uneori, mi-e dor să văd ce am văzut de o mie de ori.
Nu va mai dura mult.
Pietro e un nume recurent în viața mea.
Am cunoscut un alt Pietro când eram student.
Un prieten?
Mai mult de atât.
Ce s-a întâmplat?
Am un sentiment ciudat.
Te bucuri că a venit doctorul? Băuturile sunt gata.
- Hai! Să intrăm! - Îl iau eu pe Enea.
Pietro! Telefonul!
Alo?
Da, e aici. O clipă. Sigur. Enea Monte!
Alo?
Nu mi-ați spus că nu veniți. Mă gândeam că o să vă văd aici.
Îmi pare rău. Cel mai important e
că vă simțiți bine. Acum, puteți alege să vedeți ce vreți, când vreți.
Invită-l la cină sâmbătă! Da!
E doctorul?
Da. Scuze, dle doctor, Antonio și Alice mă ajută aici cu cina.
A răspuns soția dv. la telefon?
Da, sunt aici cu soția mea.
- E un mare fan, cum v-am spus. - Dați-mi-o, ca s-o salut!
Sigur.
Vrea să te salute.
Alo?
Da. Mă bucur să vă cunosc. Serios.
Scuze că nu m-am prezentat, dar m-am emoționat.
Ar trebuie să ne vedem cândva.
În legătură cu asta, îi spuneam soțului că ar trebui să veniți la cină.
Sâmbăta asta ar fi bine?
M-aș bucura mult.
S-ar bucura și doctorul?
Sigur că s-ar bucura!
Atunci, voi veni.
Vă trimitem adresa. Ne vedem sâmbătă.
Noapte bună! La revedere!
Vine sâmbătă!
Cină la doctor, sâmbătă. Soția lui mă iubește. M-a invitat.
Ești groaznic.
Ai flirta cu oricine.
Ești o boarfă.
Cină la doctor, sâmbătă, scumpule.
Eu? Nici vorbă!
Cum e doctorul?
Cum să fie? E bărbat.
- Un bărbat chipeș. - Nu începe, Nora!
- Seamănă cu el. - O cunoscătoare.
Dacă ești curios, caută-l pe Internet!
Am încercat. Am găsit doar publicațiile lui, nicio poză.
- Sunteți Giulia. - Intrați!
Sunt superbe! Mulțumesc.
Îmi pare rău că partenerul dv. n-a venit.
A plecat în Veneția, la tatăl lui.
Sigur. Poate data viitoare.
Vă prezint prietenii noștri.
V-am văzut toate filmele împreună.
Da, și le-am adorat pe toate. Sunt Gaia. Încântată!
Mă faceți să roșesc. Să nu fim așa de oficiali!
Eu sunt Francesco. Să știți că am fost și foarte critici.
Sigur. Altfel, nu e distractiv.
Sunt Massimo, iar ea e soția mea, Laura.
Încântată! Suntem toți foarte entuziasmați.
- Mulțumesc. - El e doctorul dv.
Mă bucur că ați venit.
În sfârșit, vă văd.
- Să bem ceva! - Da.
- E o idee bună. - Mersi.
Unii nu mai suportă când dispare pasiunea.
Toate cuplurile trec prin asta până la urmă.
Depinde în ce ajungi să pui pasiune.
- Toți o canalizează diferit. - Da, poate într-un hobby.
Sau spre altă persoană.
E o decizia intimă.
- Nu există așa ceva într-o relație. - Da, dar cine n-a avut secretele lui?
Un loc doar pentru el? Cred că toată lumea are unul.
Dacă e secret, ar trebui să rămână așa. Altfel, dispare magia, nu?
- Haideți pe canapea! - Da.
După atâția ani împreună, pe noi cred că ne-a salvat afecțiunea.
Ăsta e un cuvânt romantic pentru rutină, Laura.
Enea, iart-o! Soția mea e foarte cinică.
Tu m-ai făcut să ajung așa.
- Noi suntem foarte apropiați. Nu-i așa? - Da.
- De ce-ar fi rea afecțiunea? - Nu e.
Cred că ușurează trecerea timpului, poate chiar să-i dea un sens.
Hai, spune-ne adevărul! Îți arăți secretele în filme, nu?
Nu întotdeauna.
Uneori, a spune o poveste e doar un mod de a-ți aminti un sentiment.
Dacă filmele sunt inspirate din viața ta, atunci, am o întrebare.
De ce nu s-au mai întâlnit cei doi tipi din primul tău film?
Dacă vrei să știi…
El a avut un accident în timpul unui protest.
N-a ajuns la întâlnirea noastră.
Am aflat ulterior. De asta nu apare în film.
Se întâmplă.
Așa e viața.
Aș putea să-ți chem un taxi.
Prefer să merg pe jos.
Mă bucur că te-am cunoscut, Giulia.
Și eu.
Vorbesc serios.
Pietro.
Du-te!
Toată viața…
am așteptat să mă privești așa.
Cum l-ai privit astă-seară.
Du-te!
Doare să fii uitat.
Noi nu ne-am uitat unul de altul.
Să te mai gândești la mine!
Adio, Enea!
Adio, Pietro!
PENTRU TITTI ȘI ALICE
NOUL OLIMP
Subtitrarea: Daniel Onea