Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- בהשראת סיפור אמיתי -‬
‫אי אפשר ללכת לבית שלי.‬
‫ארמנו עומד לחזור. הוא ירביץ לי.‬
‫אלנה, לכי אל מרצ'לה.‬
‫התקשרתי למרצ'לה מהבר. היא לא עונה.‬
‫בואי ננסה שוב.‬
‫את צריכה ללכת.‬
‫אני לא אשאיר אותך לבד.‬ ‫-אמרתי לך ללכת!‬
‫תישאר מאחוריי.‬
‫אלנה, אלנה, אלנה…‬
‫תיכנסי.‬
‫אני מעדיפה ללכת ברגל.‬
‫תני לנו את הילד.‬
‫עצור!‬
‫כל הכבוד! איזה יופי!‬
‫כן, אבל תן לי כמה שניות.‬
‫כל הכבוד.‬
‫סיימנו. אתם יכולים לפנות.‬ ‫-בסדר.‬
‫- 1 בנובמבר, 1978 -‬
‫רבותיי, אחורה, בבקשה.‬
‫אחורה, בבקשה.‬
‫לכו אחורה, בבקשה.‬
‫איך קוראים לסרט הזה?‬ ‫-"רומא ללא רחמים".‬
‫אני מתה על השחקנית הזאת!‬ ‫מי עוד עובד בסרט הזה?‬
‫אני, גברת. מי עוד יכול לעבוד פה? בבקשה.‬
‫זהירות.‬
‫בסדר.‬
‫- נואובו אולימפו -‬
‫…לא טוב. שימי אותם במסננת,‬
‫ותוסיפי חופן מלח.‬
‫ואז, כשתסדרי את כל השכבות,‬
‫שימי למעלה צלחת יפה…‬
‫אני שונא פוליטיקה.‬
‫אנחנו שומעים את אותו דבר כבר חודשים.‬
‫…מספר הפגנות מחאה…‬
‫ככה יותר טוב?‬
‫הוא כל הזמן מקשקש‬ ‫על פוליטיקה. הוא לא מפסיק לדבר.‬
‫בחיי, אני לא סובלת אותו.‬
‫חכי רגע.‬
‫הסרט התחיל לפני עשר דקות.‬
‫אבל תוכל לראות אותן בהקרנה הבאה.‬
‫אז אני איכנס, תודה.‬
‫אז כמו שאמרתי, את צריכה לתת לחציל להזיע.‬
‫כשכל הלחות יוצאת ממנו, הוא מוכן.‬
‫מה?‬
‫אתה לא מקנא?‬ ‫-לא ממש.‬
‫חבל.‬
‫אני אירשם לאוניברסיטה ואלמד אדריכלות.‬
‫את לא תתקבלי.‬ ‫-עוד תראה.‬
‫אבל בטח תתקבלי לגן החיות.‬
‫החסידות עפות בחזרה,‬
‫זריזות, רגליהן מתוחות, מקורן ארוך,‬ ‫כדי להתמודד עם הסופות…‬
‫שורות יפות, נכון?‬
‫יפות ועמוקות.‬
‫די! לא, לא!‬
‫תיכנע!‬
‫ניצחתי.‬
‫אני נכנע. ניצחת. את האלופה.‬
‫ניצחתי!‬
‫ניצחתי! ניצחתי.‬
‫בסדר.‬
‫אתה תתקבל לצבא?‬ ‫-ברור.‬
‫תיסע למקום רחוק?‬ ‫-כן, כך או אחרת.‬
‫אין סיכוי. אתה לא הולך לשום מקום.‬
‫אל תהיה גיבור. לא יקבלו אותך.‬
‫למה שלא יקבלו אותי?‬
‫אתה יודע, הם משאירים את החכמים בבית.‬
‫כן, ואת הטיפשים שולחים למלחמה, נכון?‬
‫אני לא רוצה שתצחק עליי, אתה מבין?‬
‫טוב…‬
‫יש לי משהו להגיד לך.‬ ‫-אני לא רוצה לשמוע.‬
‫רוצה לבוא איתי לעשן?‬
‫במסדרון.‬
‫לא, תודה.‬
‫תקשיבי…‬ ‫-מה תביא לי מחר?‬
‫זה סוד.‬
‫אני לא רוצה ממתקים, שאוכל מיד ואז אשכח.‬
‫אני רוצה משהו שיישאר הרבה זמן.‬ ‫כמעט כמוני וכמוך.‬
‫שנים על גבי שנים.‬
‫תן לי נשיקה.‬
‫כשאתה מחזיק אותי בזרועותיך,‬ ‫אני לא פוחדת מכלום,‬
‫אפילו לא מהמלחמה.‬
‫אז תישאר קרוב אליי.‬
‫אבל לא ראיתי את הסוף.‬
‫ראיתי רק את עשר הדקות הראשונות.‬
‫אני ראיתי עד הסוף.‬ ‫-כן, ראית מהשירותים.‬
‫לא, הייתי באולם.‬
‫הסתכלת על האנשים סביבך.‬
‫הוא חדש.‬
‫חמוד.‬ ‫-חכה.‬
‫הבחור מאתמול היה יותר חתיך.‬ ‫-מי? הבלונדיני?‬
‫אין מצב. הוא יפה, אבל לא בעניין.‬
‫הוא מאלה שאומרים, "לא, תודה, אני לא מעשן".‬
‫הוא חושב שהוא משהו מיוחד, אבל הוא סתם.‬
‫באמת.‬
‫רוצה סיגריה?‬
‫תודה.‬
‫ראיתי אותך פעם, אולי פה. אתה בא הנה הרבה?‬
‫לא. פעם ראשונה שלי.‬
‫פעם ראשונה?‬
‫באתי הנה במקרה.‬
‫אתה בא הנה הרבה?‬
‫לפעמים, כשבא לי לראות סרט טוב.‬
‫תבוא איתי?‬
‫חכה, בבקשה.‬
‫מה קרה?‬
‫לא פה.‬
‫אז בשביל מה נכנסת?‬
‫כדי להיות איתך לבד.‬
‫אבל אתה רוצה.‬
‫מאוד.‬
‫אבל אני לא יכול פה.‬
‫לי קוראים אנאה. איך קוראים לך?‬
‫פייטרו.‬ ‫-פייטרו. שם יפה.‬
‫למען האמת, לא בא לי. לא פה.‬
‫אז איפה?‬
‫אני לא יודע.‬
‫לא בא לך עליי?‬
‫לא…‬
‫בא לי מאוד, אבל המחשבה על לעשות את זה פה…‬
‫אני מרגיש את הלב שלך דופק.‬
‫אתה משוגע?‬
‫סליחה.‬
‫- שירותים -‬
‫נתראה פה מחר?‬
‫כן.‬
‫ביי, טיטי.‬
‫הסרט היום היה מרגש, לא?‬
‫למה?‬ ‫-כולכם יצאתם עם פרצוף חולמני.‬
‫הוא היה ממש, ממש טוב.‬
‫אפילו לא ראית את הסוף.‬ ‫-אני אראה אותו מחר.‬
‫לא נקרין אותו מחר.‬
‫אנחנו מחליפים סרט כל יום. אתה אמור לדעת.‬
‫ברור, הסרט של היום היה‬ ‫הרבה יותר טוב מזה של שבוע שעבר.‬
‫אין בכלל ספק.‬
‫אתה עדיין עובד בסרטים?‬ ‫-פה ושם.‬
‫אני עדיין לומד, אבל לפעמים אני מתנדב בסט.‬
‫באמת?‬
‫איזה יופי, יש לך מזל.‬ ‫הייתי מתה להופיע בסרט.‬
‫רציתי להיות שחקנית.‬
‫אם תביים פעם סרט, תתקשר לטיטי?‬
‫הלוואי.‬
‫נתראה מחר.‬ ‫-היי, בחורים.‬
‫תירגעו, בבקשה. הייתם רועשים מאוד היום.‬
‫תשתוק, אתה.‬
‫היית מת להרעיש כמוהם.‬
‫ביי, טיטי.‬
‫סיימת לספור?‬
‫אז לך. קדימה, לך. לך.‬
‫אבא?‬
‫סליחה שאיחרתי.‬
‫נו? איך היה הסרט?‬
‫יופי. מאוד…‬ ‫-מאוד רומנטי.‬
‫היית אוהבת אותו.‬
‫קיבלתי אישור. בקרוב אני אצא מפה.‬
‫לב חדש.‬
‫עכשיו צריך לראות איך הוא יגיב לגוף ישן.‬
‫אל תגזימי, זה רק שסתום אחד.‬
‫ניתוח פשוט.‬
‫זה מה שאמרו לך.‬
‫אני אמור לדעת.‬
‫אני לא סטודנט לבוטניקה.‬
‫זה נכון.‬
‫סליחה, דוקטור.‬
‫ערב טוב.‬
‫אנחנו במטבח.‬
‫אני חושב שבקרוב אבוא לישון אצלך.‬
‫מה קרה?‬
‫קתרינה המשוגעת מאיימת לחזור לגור פה.‬
‫הבית הזה גם שלה. בעלה מבאס.‬
‫אבל הוא חתיך.‬
‫ערב טוב, קרלו.‬
‫הפעם ממש נהניתי, אתה יודע?‬
‫גם אני.‬
‫אז זה נכון, לא שיקרת.‬
‫באמת לא עשיתם כלום?‬
‫הוא לא כזה.‬
‫הוא ביישן ומגושם.‬
‫נראה לי שזאת הפעם הראשונה שלו.‬
‫כן, אבל הוא נכנס אחריך לשירותים בכל זאת.‬
‫הוא היה חרמן, אבל לא היה יכול לעשות את זה.‬
‫אם זה ככה, אז הוא לא יחזור.‬
‫אליצ'ה, הוא אמר, "נתראה פה מחר".‬
‫אני כמעט בטוח שהוא יבוא.‬ ‫-כמעט.‬
‫הכמעט הזה הוא כל מה שיש לי.‬
‫הוא לא יוצא לי מהראש.‬
‫אני צריך למצוא מקום אחר.‬ ‫הוא לא יסכים לעשות את זה בשירותים.‬
‫אתה יכול להאשים אותו, אהובי?‬
‫אהה…‬
‫תזכור שיש לנו מחר לימודים כל אחרי הצהריים.‬
‫אני אגיד שאני חולה.‬
‫אם תמשיך ככה, בסוף יזרקו אותך.‬
‫ולא רק זה. זה בסדר להתנדב‬ ‫מדי פעם בסט של סרט,‬
‫אבל אתה עושה את זה יותר מדי.‬
‫לא יזרקו אותי, אני מוכשר מדי.‬
‫אם הייתה לי טיפה מהביטחון העצמי שלך,‬ ‫הייתי יכולה לשנות את החיים שלי.‬
‫גם אני, אם היו לי‬ ‫גוף כמו שלך ותחת כמו שלך.‬
‫חתיכת… חזיר שוביניסט מטונף.‬
‫תישני פה.‬ ‫-אהה.‬
‫עוד לא סיימנו, וכבר התחלת לדבר עליו.‬
‫לא, תודה. אתה במקום אחר.‬
‫מה אני אעשה כל הלילה בלעדייך?‬
‫תחשוב עליו ותאונן.‬
‫קדימה.‬
‫אדל, את חייבת להקשיב לי.‬
‫אל תתקשרי אליו, לא אכפת לו מזה.‬
‫בענייני אהבה, את צריכה‬ ‫לשחק אותה קשה להשגה.‬
‫לא, תעשי מה שאני עושה.‬
‫כשהם מתאהבים, אני נעלמת.‬
‫הם תמיד חוזרים עם מתנה יפה. הבנת?‬
‫כן. חכי שנייה.‬
‫אני יכול להיכנס לרגע,‬ ‫רק כדי לבדוק אם מישהו מחכה לי?‬
‫פשוט אין לי זמן.‬
‫היפיוף שלך לא פה.‬ ‫-את יודעת בכלל מי זה?‬
‫אדל, אני אחזור אלייך.‬
‫הבחור הכי חתיך מאתמול.‬
‫לא ראיתי מישהו כזה כבר עשרות שנים.‬
‫אפילו לא יצאנו מפה ביחד.‬
‫אז מה? יש לי מכ"ם.‬
‫אני שמה לב לכל דבר.‬
‫בכל מקרה, אתה יכול להיכנס.‬
‫רק כי זה אתה, ואתה עובד בסרטים.‬
‫תודה.‬ ‫-תן לו להיכנס.‬
‫בהצלחה, מכל הלב.‬ ‫-שתי עוד משהו. הנה, על חשבוני.‬
‫איזו שיכורה.‬
‫לחייך!‬ ‫-לחייך.‬
‫אני ממש צריכה את זה,‬ ‫עם כל המחלות שמסתובבות.‬
‫נחזיק אצבעות.‬ ‫-שלום!‬
‫שלום, ביאנקופיו!‬
‫שלום, בובות! שלום!‬ ‫-שלום!‬
‫"הו, יפהפייה שלי‬ ‫הצבא יוצא לדרך"‬
‫על מה אתה מסתכל?‬ ‫-יצאתי לשאוף אוויר.‬
‫אני לא זונה.‬ ‫-הגיע הזמן.‬
‫היי!‬
‫איך היה עם החתיך ההוא?‬ ‫-היה טוב?‬
‫לא הזדיינו.‬ ‫-כן…‬
‫בטח.‬
‫אז מה עשיתם בפנים? הוא גמר מהר מדי?‬
‫אתם לא מבינים.‬
‫דיברנו.‬
‫הייתם בשירותים, לא בסלון.‬ ‫-ככה זה אצל כולנו.‬
‫אני נכנס לשם רק בשביל להזדיין.‬
‫תראו מי חזר.‬
‫היי.‬
‫איפה היית?‬ ‫-הייתי עסוק.‬
‫למה כולכם עומדים פה?‬ ‫-תנחש.‬
‫לא משנה. מה קרה לצ'ה?‬
‫כבר הרגת אותו?‬
‫זה בא והולך אצלנו. זה עניין שלנו.‬
‫כן, בטח. פידל קסטרו וצ'ה גווארה. בחיי…‬
‫אנאה, אני צריך לדבר איתך לרגע.‬
‫מולוטוב!‬
‫אפשר לשאול אותך משהו?‬ ‫-מה?‬
‫מכמה אנשים קיבלת זין בצבא?‬
‫מהרבה, יותר מדי.‬ ‫חיים שלמים לא יספיקו לך בשביל כולם.‬
‫אפילו אם תגיע לגיל מאה.‬ ‫-גם אני אוהב אותך.‬
‫אתה בא מחר להפגנה?‬
‫אני לא יכול, מולוטוב. יש לי שיעור.‬ ‫-וזאת סיבה?‬
‫מה קרה עם צ'ה?‬
‫רבנו.‬
‫לא רציתי להגיד את זה מול האפסים האלה.‬
‫הוא מציק לי כל הזמן.‬
‫הוא לא סולח לי על זה‬ ‫שלא סירבתי מטעמי מצפון.‬
‫הוא חושב שאני אוהב אותו‬ ‫רק כי הוא דומה לצ'ה.‬
‫הוא כועס שאני לא רוצה‬ ‫ללמד להכין בקבוקי מולוטוב,‬
‫ואומר שאני ראקציונר.‬
‫צ'ה אף פעם לא היה לגמרי בסדר.‬
‫היי.‬
‫-הוא חבר שלי. הוא בדיוק הולך.‬
‫היי, אני ארנסטו.‬
‫פייטרו.‬
‫אבל כולם קוראים לי "מולוטוב",‬ ‫כי מי שאני נוגע בו נדלק עליי.‬
‫טוב, אתה יכול ללכת.‬ ‫-תירגע! אני לא מנסה לגנוב לך אותו.‬
‫אתה לא יודע מה אתה מפסיד.‬
‫הוא תמיד מגזים.‬
‫אבל הוא לא מזיק.‬
‫לפעמים הוא אפילו נחמד.‬
‫באתי הנה בשבילך, אבל אין לי זמן.‬
‫חשבתי שאולי אתה לא רוצה להיות פה.‬
‫לא.‬
‫כמו אתמול, לא.‬
‫יש לי מקום שנוכל להיות בו לבד.‬
‫איפה?‬
‫בבית של סבתא של חברה שלי. אף אחד לא גר שם.‬
‫אני לא יודע אם לחברה שלי עדיין יש מפתח.‬
‫אתה יכול להתקשר אליה?‬ ‫-לא, היא בלימודים.‬
‫אנחנו לומדים ביחד.‬
‫אני יכול לעבור שם, וניפגש בעוד שעה.‬
‫אני לא יודע.‬
‫קבעת איתי שניפגש.‬
‫אני יודע, פשוט…‬ ‫-טוב, אם אתה לא בטוח…‬
‫אם אתה לא בטוח…‬
‫אפשר ללכת לאכול פיצה.‬ ‫אנחנו לא חייבים לעשות משהו.‬
‫הנה, זאת הכתובת.‬
‫נראה לי שאישאר לראות את הסרט.‬
‫אפילו הבאת מפה?‬
‫"כדי שהזמן והמקום לא יעמדו בדרכנו".‬
‫ואם החברה שלך לא תמצא את המפתח?‬
‫אז נאכל פיצה. אתה תבוא?‬
‫כן.‬
‫בסדר, אני אסע בווספה.‬ ‫תראה את הסרט, הוא יפהפה.‬
‫ראית אותו?‬ ‫-לא, אבל ככה טיטי אמרה, ואני מאמין לה.‬
‫מי זאת טיטי?‬
‫הקופאית.‬
‫- כדי שהזמן והמקום לא יעמדו בדרכנו -‬
‫- נואובו אולימפו -‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫לחברה שלך יש מזל.‬
‫היא לא אמרה לי שלסבתא שלה יש בית כזה.‬
‫בוא נראה מה יש למעלה.‬
‫אנאה, תסתכל.‬
‫חכה.‬
‫אתה לא רוצה?‬
‫לא, פשוט…‬
‫זאת הפעם הראשונה שלך, נכון?‬
‫נלך לאכול פיצה?‬
‫אני חושב על זה.‬
‫אתה רוצה שאלמד אותך איך…‬
‫חכה.‬
‫סליחה. אני מתרגש.‬
‫לאט לאט.‬
‫זאת סבתא של חברה שלך כשהיא הייתה צעירה.‬
‫מצאתי משהו לשתות.‬
‫האלכוהול של סבתא?‬
‫אני זוכר מתי ראיתי אותך בפעם הראשונה.‬
‫לפני כמה ימים היו צילומים לסרט.‬
‫התקרבתי לשם.‬
‫כשהסצנה הסתיימה, הזזת את המחסום.‬
‫החלפנו מבטים, זוכר?‬
‫לא, אני לא זוכר.‬
‫אני לא שם לב לאנשים ברחוב.‬
‫הם מעצבנים אותי.‬ ‫אני אמור לדאוג שהם לא יתקרבו יותר מדי.‬
‫אני לא עובד. אני לומד.‬
‫גם אני לומד. קולנוע.‬
‫שנה אחרונה. אני אהיה במאי.‬
‫אני לומד רפואה באוניברסיטה.‬
‫יופי.‬
‫לימודים ארוכים.‬
‫רופא.‬
‫אני אוהב רופאים.‬
‫כשאני חושב על זה,‬ ‫אני מרגיש קצת אי נוחות פה, דוקטור.‬
‫וגם פה.‬
‫ופה לא?‬
‫כשאני איתך, אני מרגיש יותר טוב.‬
‫אתה גר עם ההורים שלך?‬
‫כן.‬
‫ואתה?‬ ‫-עם אבא שלי.‬
‫באתי הנה עם אמא שלי, בשביל ניתוח.‬
‫היה בסדר. היא תשתחרר בעוד כמה ימים.‬
‫איפה אתה גר?‬
‫במחוז מרקה.‬
‫התרקוד עמי?‬ ‫-לא, אני לא יודע לרקוד.‬
‫בוא. אני אמור לרקוד לבד?‬
‫בסדר.‬
‫אבל אני לא יודע לרקוד.‬
‫תזרום איתי.‬
‫אתה עדיין רעב?‬
‫לא.‬
‫אני כן.‬
‫אתה יודע מי נפגשו פה בפעם הראשונה?‬
‫שני אנשים שלא היה להם מושג‬ ‫כמה הם יאהבו אחד את השני.‬
‫אני מכיר את הסיפור הזה.‬
‫אבל אמרת לי שאתה לא זוכר.‬
‫אני לא יודע למה אמרתי את זה.‬
‫כדי להגן על עצמי, כנראה.‬
‫מפני מה?‬
‫מתי אראה אותך שוב?‬
‫בוא ניפגש אחרי הצהריים בנואובו אולימפו.‬
‫אני לא יודע באיזו שעה.‬ ‫אם אבוא מאוחר, תראה את הסרט.‬
‫גם אתה תוכל לראות את הסרט אם אני אאחר.‬
‫טמבל. בוא, אני אקח אותך לתחנת האוטובוס.‬
‫אין צורך. כיכר ונציה ממש קרובה.‬ ‫אני יכול ללכת ברגל.‬
‫לך.‬
‫בבקשה, אנאה.‬ ‫-תפסיקי לעקוב אחריי.‬
‫אני לא אבוא איתך, טוב?‬
‫היי, טיטי.‬ ‫-היי. אתה לא לבד. זה חדש.‬
‫הוא הולך איתי להפגנה.‬ ‫-אל תקשיבי לה. תני לי כרטיס.‬
‫הסרט של היום שווה‬ ‫את הכרטיס, ואפילו יותר. עליי.‬
‫ההפגנה יותר חשובה.‬
‫אנאה, זה פה, בכיכר ונציה. עשר דקות הליכה.‬
‫אתה חייב לבוא. אתה לא יכול‬ ‫להתעסק רק בעניינים שלך, אתה מבין?‬
‫סליחה.‬ ‫-לא, אין בעיה.‬
‫תבקש ממנו שיבוא איתך.‬
‫הוא פה?‬ ‫-הוא צופה בסרט.‬
‫הוא מתחבא מתחת לכיסא כדי שלא יראו אותו.‬
‫איזה ביישן.‬
‫תיכנס, תביא אותו, ואז נלך.‬ ‫אני אוכל סוף סוף לפגוש אותו.‬
‫לא, זה עניין שלי.‬
‫בהפגנה הבאה אני אפילו אנאם, בסדר?‬
‫כל הכבוד. ברכותיי!‬
‫עוד משרת של הכוח.‬
‫כמה שאתה יותר מזדיין בתחת,‬ ‫ככה אתה יותר פאשיסט!‬
‫לך תזדיין, אנאה!‬
‫אלוהים, איזו תוקפנית היא.‬
‫היא אקסית שלך?‬
‫יותר מזה.‬
‫רואים שהיא מיליטנטית.‬
‫הוא נכנס לבר חצי שעה לפני הזמן.‬
‫הוא חיכה לך, אם אתה מבין אותי.‬
‫חכה, חכה.‬
‫נואובו אולימפו.‬
‫רק רגע, בבקשה.‬
‫אל תפסיק לבוא הנה רק כי התאהבתם.‬
‫נוכל לחזור כדי לראות סרט.‬ ‫-כן, סרט.‬
‫אתם תצלמו סרטים בבית.‬ ‫אחד בחמש, אחד בשמונה ואז בעשר וחצי. לך.‬
‫כן.‬
‫לא, היום יש את "גיהינום בעיר". אין בעד מה.‬
‫אתה לא מבין. אתה צריך לסתום את הפה.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫סליחה, לא יכולתי לבוא קודם.‬
‫אל תדאג.‬
‫יצא יפה.‬
‫תראי איזה יופי!‬
‫היי, בואי הנה!‬
‫אין לי את המפתח יותר.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אני מריח את הריח שלך.‬
‫התגעגעתי אליו.‬
‫הזמנתי שולחן במסעדה.‬
‫אני רוצה להסתכל עליך עם כוס יין.‬
‫כמו שני אנשים רגילים שחולקים שולחן.‬
‫אני צריך לעבור קודם‬ ‫במרפאה של אמא שלי ולדבר עם הרופא.‬
‫אני אחזור תוך שעה, גג.‬
‫יכולת פשוט לבוא אחר כך.‬
‫רציתי להגיד לך אישית.‬
‫אני יכול לבוא איתך?‬
‫לא, אני לא רוצה שתחכה לבד בחוץ.‬
‫אני אראה את החצי הראשון של הסרט.‬
‫נתראה בעוד שעה בבר שבכיכר, בסדר?‬
‫ברגע שהחצי הראשון ייגמר.‬
‫המסדרון הוא רק בשביל לעשן.‬
‫מה אתה רוצה?‬ ‫-חבר'ה.‬
‫לך תזדיין, אתה מציק לי כל הזמן.‬ ‫-זהירות, מדרגות. הוא נפצע!‬
‫טיטי הכניסה אותו. טירוף בחוץ.‬ ‫הנה מי חמצן, זה יסדר הכול.‬
‫זוז, פרינצ'יפה. תן לנו את הכיור.‬ ‫-מה? תשתה. בואו נשטוף את הפנים שלו.‬
‫לא, בואו נשתמש במי חמצן.‬ ‫-קח.‬
‫חבר'ה, טירוף בחוץ! יש שוטרים בכל מקום!‬
‫פייטרו.‬
‫מה הם עשו לו?‬ ‫-מולוטוב, אני חייב ללכת.‬
‫לא, חכה, בבקשה.‬ ‫-מצטער, אני לא יכול.‬
‫אל תלך, בבקשה!‬ ‫-תירגע.‬
‫הם סוגרים את הדלת!‬
‫זה לא נסגר!‬ ‫-טיטי, תני לי לצאת!‬
‫לא, לא! אתם לא יכולים להיכנס!‬
‫אתם לא יכולים להיכנס!‬
‫תעצרו את הסרט!‬
‫תדליקו את האור!‬ ‫-תישאר קרוב אליי.‬
‫תדליקו את האור!‬
‫טיטי, אני חייב למצוא דרך לצאת.‬
‫כן, כן. חכה פה. תישאר קרוב אליי.‬
‫אל תזוז.‬ ‫-אנחנו נתנגד!‬
‫לא, לא! הוא עובד פה! הוא עובד איתי!‬
‫תתביישו!‬
‫תעזבו אותם בשקט!‬ ‫-משטרה!‬
‫כוח לעובדים!‬
‫- כוח לעובדים -‬
‫תעזבו אותי!‬
‫בבקשה, טיטי. הוא מחכה לי.‬
‫הדלת השנייה מימין.‬
‫זאת יציאת חירום.‬ ‫אתה יכול לצאת משם. הבנת? לך.‬
‫תסגור את הדלת! תסגור אותה,‬ ‫שאף אחד לא ייכנס. לך!‬
‫טיטי.‬
‫בוקר טוב!‬
‫איך הולך?‬ ‫-אנחנו מחכים לך כבר שעה.‬
‫בינתיים שכתבתי את הסצנה, כמו שביקשת.‬
‫חבר'ה, הבמאי הגיע.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫אתה על הספה הזאת, ואתה על זאת.‬ ‫-בסדר.‬
‫- 1 בנובמבר, 1988 -‬
‫כרגע שכבתם. אתם עייפים מאוד.‬
‫אתה מזיעים. אני רוצה לשמוע אתכם מתנשפים.‬
‫עכשיו השורה.‬
‫אתה עדיין רעב?‬ ‫-לא.‬
‫אתה יכול להסתפק פה במחווה.‬
‫בלי להגיד את המילים. אנחנו כבר נבין.‬
‫בסדר.‬ ‫-אני כן.‬
‫עכשיו אתה קם ויוצא מהפריים.‬
‫אתה זוכר את הסצנה שצילמנו,‬ ‫כשאכלתם ודיברתם במרפסת?‬
‫כן.‬ ‫-תביא את הצנצנת ותחזור לחדר.‬
‫אני רוצה שנעבור בחזרה‬ ‫גם על התנוחה שלך כשאתה יושב עליו.‬
‫ככה.‬
‫מה את אומרת?‬
‫הקטע עם הריבה נחמד ומעניין.‬
‫הבעיה היא שיש לנו רק ארבע צנצנות.‬
‫כמה ריבה אני אמור לאכול?‬
‫אז עכשיו הבעיה היא הריבה?‬
‫לא, אבל…‬
‫יש לך בעיה עם ריבה?‬ ‫-לא, אין בעיה. אני שחקן.‬
‫אז תשחקו. אני אראה לכם מה לעשות.‬
‫קח ריבה עם האצבעות,‬ ‫ותביא אותה לאט לפה שלו.‬
‫"אהבה בלתי אפשרית היא אהבה שנמשכת לנצח."‬
‫איפה קראת את זה?‬
‫אני לא זוכרת, אבל שמעתי את זה איפשהו.‬
‫גם אני!‬ ‫-ג'וליה, את יודעת,‬
‫אם הסרט הזה לא היה נאסר לצפייה‬ ‫ואז מאושר, אף אחד לא היה צופה בו.‬
‫אם לא היו טענות שמדובר בתועבה…‬ ‫-סיגריה?‬
‫…הסרט לא היה הופך לסנסציה.‬
‫וכל זה בגלל כמה נשיקות.‬ ‫-זה יותר מכמה נשיקות.‬
‫הם עשו עוד דברים.‬
‫פרנצ'סקו, ראית שהסתכלת למטה כשהם התנשקו.‬
‫אני לא אוהב לראות שני גברים מתנשקים.‬
‫אני אהבתי את הסרט.‬ ‫בסוף אפילו ירדו לי דמעות.‬
‫כן, הסרט מרגש. הם מכירים, מתאהבים,‬
‫ואז יכול להיות שהם לא נפגשים יותר.‬
‫בחייך, זה סרט בלי סוף.‬
‫מה אני אמור לעשות, לדמיין? בחייך.‬
‫זאת אהבה מושלמת.‬
‫כזאת שלא שוכחים, שלא נחלשת עם הזמן.‬
‫מה אנחנו אמורים ללמוד מהסרט?‬
‫אני לא יודעת אם לומדים ממנו משהו,‬ ‫אבל הוא מעורר מחשבה, לא?‬
‫פייטרו, מה אתה חושב?‬
‫מאוד אהבתי את הסרט.‬
‫אני אבדוק אם השולחן שלנו מוכן.‬
‫אתה עדיין חושב על הסרט?‬
‫לא, למה?‬ ‫-התנהגת מוזר כל הערב.‬
‫זה לא בגלל הסרט.‬
‫פעם סיפרת לי‬
‫שנפצעת בהפגנה ברומא.‬
‫נכון, נשברה לי היד. אז מה?‬
‫לא יודעת, אולי הסרט‬ ‫הזכיר לך את התקופה ההיא.‬
‫למה? בסרט אף אחד לא נפצע.‬
‫אולי הוא עורר בך עצב.‬
‫בקשר למה?‬
‫לפני הסרט היית שמח.‬
‫ואז, בארוחה, לא אמרת מילה.‬
‫השיחה לא מצאה חן בעיניי.‬
‫כל השטויות הטיפשיות האלה.‬
‫על מה היינו אמורים לדבר? על פוליטיקה?‬
‫תשוקה כמו בסרט זה דבר מרתק, לא?‬
‫את רוצה לדעת על מה חשבתי?‬ ‫-על מה?‬
‫איך יכולתי לדעת שזה ייגמר כל כך רע איתו?‬
‫בעצם לא עשינו כלום.‬
‫מאכזב.‬
‫אינטרסנט.‬
‫הוא רצה רק לזיין את הבמאי‬ ‫שכולם מדברים עליו עכשיו.‬
‫ברגע שהבנתי את זה, עזבתי.‬
‫ורצת אליי כדי להתנחם.‬
‫הם רוצים אותי רק כי אני מפורסם, את מבינה?‬ ‫-מה אכפת לך?‬
‫אנאה ואנאה מונטה הם אותו אדם.‬
‫לא צריך פסיכולוג כדי להבין את זה.‬
‫לפעמים הם מתערבבים, אבל הם תמיד אותו אדם.‬
‫מה קרה לך? בזמן האחרון את מוזרה.‬
‫סוף סוף שמת לב. יופי.‬
‫מה קורה?‬
‫לא ידעתי אם לשמור אותו או לא.‬
‫את…?‬ ‫-הייתי.‬
‫הוא החליט בשבילי.‬
‫הוא עזב, כאילו שהוא שמע אותי,‬
‫ורצה לעזוב אותי בשקט.‬
‫עצוב, לא?‬
‫הוא היה שלי?‬
‫מה? לא.‬
‫הוא היה כנראה של איזה אפס שפגשתי פעם.‬
‫למה בכלל אכפת לנו מאנשים אחרים?‬
‫אתה חושב שאני צריכה תספורת חדשה?‬
‫הא? אולי משהו יותר קלאסי,‬ ‫או אולי משהו מטורף.‬
‫הא?‬
‫- נואובו אולימפו -‬
‫- למבוגרים בלבד‬ ‫אין כניסה מתחת לגיל 18 -‬
‫- רגשות אינטימיים -‬
‫כרטיס אחד, בבקשה.‬ ‫-6,000 לירות.‬
‫תודה.‬ ‫-אין בעד מה.‬
‫היי.‬
‫זוכר אותי?‬
‫כן.‬
‫היה לך כינוי מוזר, נכון?‬
‫מולוטוב.‬
‫אף אחד לא קרא לי ככה כבר הרבה זמן.‬
‫הכרתי מישהו בשם אנאה.‬
‫אנאה, בטח. מה שלומו?‬
‫זה מה שרציתי לשאול אותך.‬
‫לא ראיתי אותו מאז.‬ ‫חשבתי שהוא עדיין בא הנה.‬
‫עכשיו הוא במאי מפורסם.‬ ‫-עוף מפה.‬
‫איזו לחוצה את.‬
‫לא היה לך את המספר שלו?‬ ‫-לא. לא מספר ולא כתובת.‬
‫תודה בכל אופן.‬
‫אני באה!‬
‫אני מצלצל כבר שעה!‬
‫סליחה.‬
‫נתקעתי בחדר העריכה.‬ ‫מיקלה תמיד מנסה לקבל מה שהוא רוצה.‬
‫יום אחד אני אחנוק אותו.‬ ‫-אתה מכיר אותו.‬
‫לא הספקתי לקנות לך מתנה. סליחה.‬
‫הבאת פרחים. הם יפהפיים.‬
‫היי.‬
‫תעזבו אותו בשקט, הוא רק חזר מהעבודה.‬
‫אנאה, היי.‬
‫דרך אגב, החבר שלך הוא חתיכת חרא.‬
‫למה עוד לא סידרת לי תפקיד?‬
‫סילבנה, רחמים. הגעתי כרגע.‬
‫בחייך, אני חייבת לעבוד. נשארתי בלי כסף.‬
‫אל תשחקי אותה ענייה.‬
‫חמישים איש יכולים לחיות‬ ‫ממה שאבא שלך נותן לך.‬
‫תשתקי. לכי לדבר עם פרנקו.‬
‫יש לך את המספר שלי.‬ ‫-כן.‬
‫די.‬ ‫-להתראות.‬
‫די.‬ ‫-היא עדיין חושבת שאנחנו ביחד?‬
‫היא מטומטמת.‬ ‫-תעשה לי טובה.‬
‫תביא לי בקבוק שמפניה קר?‬ ‫-טוב.‬
‫למה את מסתכלת עליי ככה?‬ ‫-לך כבר!‬
‫סליחה, אתה יכול להעביר לי‬ ‫את השוקולד, בבקשה?‬
‫בטח.‬
‫תודה. היי, אני אנטוניו.‬
‫אנאה.‬ ‫-נעים מאוד.‬
‫העוגה נראית טוב.‬
‫אני מקווה שהיא תצא בסדר, עם כל הרעש הזה.‬
‫אולי אצליח להכין קינוחים קטנים.‬
‫אתה יכול להכניס את הביצים למקרר?‬
‫לא כדאי שיתפסו מקום.‬ ‫-כן.‬
‫נו? מה אתה אומר על ההפתעה שלי?‬
‫הוא לא טבח, אבל…‬
‫אבל הוא שחקן כדורמים וחובב קינוחים.‬
‫ואם אני לא טועה, יש לך תואר בהנדסת מכונות.‬
‫כן, אבל זה היה רק בשביל אבא שלי.‬
‫אני רוצה להכיר לך‬ ‫את החבר הכי יקר שלי, אנאה.‬
‫בדיוק הכרנו.‬ ‫-כן.‬
‫אין בי צורך פה.‬
‫אתה מסודר מאוד.‬
‫במטבח זה הכי חשוב. אני שיטתי.‬
‫מה שחשוב זה הגאומטריה של הרכיבים.‬
‫חשוב מאוד לשמור על ניקיון.‬
‫אבל לא בשביל ההיגיינה, זה משהו נפשי.‬
‫הבנתי.‬
‫אני קפדן גם בחיים עצמם.‬ ‫אני חייב לארגן כל דבר.‬
‫לא יזיק לי מישהו מאורגן בחיים.‬
‫באמת? במה אתה עובד?‬ ‫-אני עושה סרטים.‬
‫יפה! חבל שאני לא הולך הרבה לקולנוע.‬
‫אז אתה לא יודע מי אני?‬
‫לא. באמת שלא.‬
‫אני מאוד אוהב את זה.‬
‫אנאה, אתה יכול לבוא לרגע?‬
‫כן. סליחה.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫הוא לא הטיפוס שלי.‬
‫אבל אם הוא היה מתחיל איתי,‬ ‫בטח הייתי מסכימה.‬
‫הוא גם לא הטיפוס שלי.‬ ‫-באמת?‬
‫על מה נדבר?‬
‫על הנדסת מכונות.‬
‫תודה.‬ ‫-אני אביא לך כוס יין.‬
‫להחליף את המוזיקה?‬
‫אני מותשת.‬
‫אלוהים, הם פשוט לא הסכימו ללכת.‬
‫- איש החלומות‬ ‫פדריקו פליני מת אחרי 14 ימי ייסורים -‬
‫חבל מאוד.‬
‫- 1 בנובמבר, 1993 -‬
‫בן כמה הוא היה?‬
‫"נולד ב-1920". עכשיו 93'.‬
‫נו…?‬ ‫-את גרועה בחשבון.‬
‫73.‬ ‫-73, 73.‬
‫הוא לא היה ממש זקן.‬
‫אתה צודק, אנאה.‬
‫כל ההצלחה, כל הפרסים, כל התהילה, ובסוף…‬
‫זה כל מי שאתה.‬
‫כתבה בעיתון.‬
‫תשכח מזה.‬ ‫-היי, אנאה.‬
‫אחרי הריאיון צריך ללכת‬ ‫למדידות בשביל הפסטיבל.‬
‫תפסיק, הוא לא מקשיב לך.‬
‫הוא בהלם.‬ ‫-בסדר, אבל…‬
‫יש עוד את המצגת באולם.‬
‫אני נפרדת מכם אחרי הריאיון.‬ ‫-למה?‬
‫יש איזה בחור במילנו שאני פוגשת מדי פעם.‬
‫הוא קורא לי "כוכב השביט שלי".‬
‫אני עוברת, זוהרת, ונעלמת.‬ ‫-את לא נשארת במקום אחד, מה?‬
‫נשים הן הפכפכות.‬
‫נשים, לא את.‬
‫מי זה?‬
‫מי?‬
‫היה לו פרצוף מוכר, אבל אני לא יודעת מי זה.‬
‫ד"ר גרארדי. נעים מאוד.‬
‫תקשיב, רציתי להודות לך.‬
‫ממש הצלת את אמא שלי.‬
‫את צריכה לחזור איתה בעוד חודש.‬ ‫-ודאי.‬
‫ודאי. אני אבוא איתה ברגע שאוכל.‬
‫…יש שלוש חבילות קפה. אני צריך שתיים,‬
‫אבל אני לוקח את כל השלוש,‬ ‫כי אני לא רוצה שאחת תישאר לבד.‬
‫גם אני ממש אוהבת את הבמאי הזה.‬
‫ראיתי את הסרט האחרון שלו. ממש מרגש.‬
‫ראית אותו?‬ ‫-את יכולה להגביר?‬
‫ודאי. קלרה, את יכולה להגביר?‬
‫ודאי.‬ ‫-תודה.‬
‫אין לך מושג כמה בכיתי, דוקטור.‬
‫הסרט ממש מצוין.‬ ‫-רגע, בבקשה.‬
‫…חלק מסביבת העבודה שלי,‬ ‫וכוללים את כל המעמדות בחברה.‬
‫בכל סרט שלי יש חלק ממני.‬
‫תמיד יש חוויה אישית שלי.‬
‫מה שאני אוהבת בסרטים שלך,‬ ‫זה שהרגש גובר על הכול.‬
‫יש אנשים שנדמה‬ ‫שמבחינתם לעורר רגשות זה חטא.‬
‫- כדי שהזמן והמקום לא יעמדו בדרכנו -‬
‫לא היית שם מאז?‬ ‫-לא, כבר מזמן לא.‬
‫אתה בטוח שזה היה הוא?‬ ‫-כן, אנאה.‬
‫ואיך הוא היה?‬
‫מניין לי לדעת? ראיתי אותו‬ ‫לפני חמש או שש שנים. אני לא זוכר.‬
‫טוב, הקוק הזה ממש מדכא.‬
‫מוזר, זה חומר טוב.‬
‫הנה אתה.‬ ‫-היי, יפיוף.‬
‫הייתי בסביבה, אז קפצתי להגיד שלום.‬
‫יופי. אבל אני לא אציע לכם אוכל.‬ ‫אתם בטח לא רעבים יותר.‬
‫מה, אתה כועס?‬ ‫-לא, למה?‬
‫פעם היינו עושים דברים כאלה ביחד.‬
‫אבל זה היה פעם.‬
‫היא לחוצה כמו עוזרת הבית של "רבקה".‬
‫איזו רבקה?‬ ‫-זה סרט.‬
‫אבל הוא אף פעם לא הלך לקולנוע.‬
‫עוזרת הבית היא דמות נהדרת.‬
‫עוזרת הבית הלכה למכבסה להביא את הסוודרים.‬
‫לורנצו וברונה מסרו לך ד"ש.‬
‫ואני אומר לך שלום.‬
‫טוב, אני הולך.‬
‫הנה, תיהנה מהשאר. אתה שילמת על זה.‬
‫נראה לי שעדיף שלא אבוא בזמן הקרוב.‬
‫בהצלחה.‬
‫נורה הייתה יכולה לעשות את זה.‬
‫זה היום החופשי שלה. אתה אמור לדעת.‬
‫הסוודרים היו יכולים לחכות למחר.‬
‫לא, אני אלבש אותו הערב.‬ ‫-למה? לאן אתה הולך?‬
‫זה לא מעניין אותך,‬ ‫אבל אנחנו אוכלים הערב אצל אליצ'ה.‬
‫איזה עצבים.‬
‫מה? מה הבעיה שלך בדיוק?‬
‫עכשיו אתה מקנא כי עשיתי סמים עם מישהו.‬
‫פעם היינו עושים את זה ביחד. לא עם כל אחד.‬
‫פעם אחת, שורה אחת! אנטוניו, בבקשה!‬
‫אתה רוצה שאני אהיה מסומם כמו מולוטוב?‬
‫לא חיכינו לך. בגלל זה אתה כועס?‬
‫אם זה מה שאתה חושב, אז לא הבנת!‬
‫רוצה שנעשה שורה, ביחד, לפני שנלך?‬
‫אם תדבר איתי ככה, זה לא ייגמר טוב!‬
‫רגע, למה לא?‬ ‫-אני לא עושה את זה!‬
‫חכה.‬
‫חכה, בחייך.‬
‫תעזוב אותי. מה אתה עושה?‬
‫בוא נשלים.‬ ‫-לא.‬
‫אתה יודע שאני יותר חזק ממך.‬
‫חכה, חכה. אלוהים. חכה.‬ ‫-מה?‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫מה, אנאה? היי. מה קרה?‬
‫אתה כזה אפס.‬
‫אל תצחק איתי.‬
‫אתה מעצבן אותי כשאתה ככה.‬ ‫אתה יודע שאני כזה בגללך.‬
‫אתה יודע? בוא הנה.‬
‫היי.‬
‫אתה חושב שאליצ'ה כועסת?‬ ‫-ממש לא.‬
‫בכל מקרה היא סולחת לך על הכול.‬
‫בגלל שאנחנו תמיד עושים מה שאתה אומר,‬
‫תראה מה אני עושה.‬
‫הנה.‬
‫עכשיו אתה מרוצה?‬
‫נורה תכעס. ואני צריך‬ ‫להחליף עכשיו את הסדינים.‬
‫עשיתי את זה כי רצית.‬ ‫-כן, לשם שינוי.‬
‫אנחנו תמיד עושים מה שאתה רוצה.‬ ‫הראש שלך בעולם אחר.‬
‫אתה יודע איך אני‬ ‫כשאני עובד על סרט חדש וכל זה.‬
‫זה שואב את כל הכוחות שלי.‬
‫דרך אגב, הקוק היה הסחת דעת חד פעמית.‬
‫אני אסיח את דעתך.‬
‫אתה יכול להשתגע רק איתי.‬
‫תפסיק. די, אתה מדגדג אותי.‬
‫איי! בחייך.‬ ‫-הבנת? הא?‬
‫בחייך.‬
‫חתיכה אחת מהפרמזן ואחת מהגבינה הזאת.‬
‫סליחה.‬
‫אני אשלם.‬ ‫-יצא 18,000 לירות.‬
‫אנאה.‬
‫רק עוגיות וגראפה, טיטי?‬
‫אני תמיד מקשיבה לחוק של גרבו.‬
‫זיהית אותי.‬
‫הלכתי בעקבות הבושם שלך.‬
‫זה הריח של נואובו אולימפו.‬ ‫הרחתי אותו כשנכנסתי.‬
‫כבר לא מייצרים אותו.‬
‫מה אתה עושה פה?‬
‫אני עורך סרט באולפן באזור.‬
‫נשארת אותו דבר.‬ ‫-שקרנית.‬
‫גם את אותו דבר.‬ ‫-שנינו שקרנים.‬
‫אתה מניאק.‬
‫לא חזרת לקולנוע. הוא חזר.‬
‫הוא בא והשאיר לך מכתב.‬
‫אני חושבת שהוא עדיין אצלי בבית.‬
‫אני גרה קרוב.‬
‫בוא, תיכנס.‬ ‫-אפשר?‬
‫תיכנס.‬
‫סליחה על הבלגן, לא ציפיתי לאורחים.‬
‫סליחה, יש לי המון דברים.‬ ‫אני שומרת דברים בכל מקום.‬
‫אבל דברים הם רק דברים.‬
‫אני נקשרת לאנשים, לא לדברים.‬
‫מוצא חן בעיניך?‬
‫זאת רקמה.‬
‫עשיתי בעצמי. אם אתה רוצה,‬ ‫אני יכולה לעשות גם בשבילך.‬
‫הבית הזה היה מלא דברים.‬
‫היו אפילו דברים מהתקופה‬ ‫שהייתי זמרת ורקדנית.‬
‫רציתי להיות בטלוויזיה, אבל לא הצלחתי.‬ ‫רציתי להיות רפאלה קארה.‬
‫לפי האיפור שלך, הייתי חושב על מינה.‬
‫מינה היא מינה, היא אחת ויחידה.‬ ‫גם רפאלה קארה טובה.‬
‫רקדנית טובה.‬
‫זמרת ורקדנית. לא היה לי מושג, טיטי.‬
‫באמת? מה חשבת? שנולדתי קופאית?‬
‫חשבת שהקופה הייתה הייעוד שלי? שב.‬
‫את צודקת. אף פעם לא שאלתי את עצמי‬ ‫מה את באמת רוצה לעשות,‬
‫איזה מין חיים היו לך.‬
‫זה אולי יישמע לך פתטי,‬
‫אבל אהבו אותי מאוד.‬
‫היו לי המון מחזרים.‬
‫בחרתי, כמובן, בהכי גרוע מכולם.‬ ‫אבל זה סיפור אחר.‬
‫אבל אני לא מתלוננת.‬
‫בעצם, הייתי רוצה שיהיה לי חתול.‬
‫אבל בגילי…‬
‫אם יקרה לי משהו, מה יהיה עם החתול?‬
‫סליחה.‬
‫אני מנדנדת לך עם החיים שלי,‬ ‫אבל בעצם אנחנו פה בשבילך.‬
‫בוא, בוא איתי.‬
‫כשעזבתי את נואובו אולימפו,‬
‫שמתי את כל הדברים שהיו על הדלפק שלי בשקית.‬
‫אולי היא שם למעלה, אבל אני לא ממש זוכרת.‬
‫אולי שם.‬
‫קח את הארגז הזה.‬
‫בוא, שים אותו פה.‬
‫הנה, תראה. עוד דברים.‬
‫אני ממש אגרנית.‬ ‫-טיטי, המכתב כבר לא פה.‬
‫מה זאת אומרת "לא פה"? אני בטוחה שהוא פה.‬
‫אני זוכרת את זה כאילו שזה היה אתמול.‬
‫הנה הוא.‬
‫הנה, זה המכתב.‬
‫הוא השאיר אותו למקרה שתחזור, אבל לא חזרת.‬
‫- מה כתבת לי אז?‬ ‫"כדי שהזמן והמקום לא יעמדו בדרכנו". -‬
‫- אבל הכול עמד בדרכנו. -‬
‫- זה הטלפון שלי. תתקשר אליי.‬ ‫אפילו אם זה רק כדי להגיד לי לא. -‬
‫טיטי, טלפון?‬
‫שם.‬
‫אין תשובה?‬
‫הודעה מוקלטת. המספר כבר לא פעיל.‬
‫אני מצטערת.‬
‫ממש אהבתי אותך.‬
‫אהבתי את כולכם.‬
‫אני יודע.‬
‫לך מפה. לך.‬
‫לך.‬
‫תסגור את הדלת.‬
‫היי, אנאה.‬
‫מה כתבת לי אז?‬
‫"כדי שהזמן והמקום לא יעמדו בדרכנו".‬
‫אבל הכול עמד בדרכנו.‬
‫אם היינו יוצאים באותו יום,‬
‫אם היינו הולכים למסעדה שהזמנתי בה מקום,‬
‫אם היינו מדברים‬ ‫וצוחקים כל הלילה על כוס יין אדום,‬
‫כמו זוג רגיל,‬
‫אולי עדיין היינו ביחד.‬
‫כשחזרתי מהמרפאה, היה בלגן,‬
‫אבל בכל זאת הצלחתי להגיע לבר.‬
‫ניסיתי לרוץ לכיוון הקולנוע,‬ ‫אבל מצאתי את עצמי‬
‫במרכז העימותים בין המפגינים‬ ‫לבין המשטרה, בתוך גז מדמיע.‬
‫נדרסתי, ונפצעתי.‬
‫שברתי את היד. שבר מורכב.‬
‫לקח לי זמן,‬
‫אבל ברגע שיכולתי, חזרתי כדי למצוא אותך.‬
‫ואני עדיין פה. מחכה לך.‬
‫ההיעדרות שלך קושרת אותי אליך עוד יותר.‬
‫אני כבר רגיל להיעדרות שלך.‬
‫כבר היית בחיים שלי עוד לפני שנפגשנו.‬
‫חשבתי עליך עוד לפני שידעתי איך אתה נראה.‬
‫זה הטלפון שלי. תתקשר אליי.‬
‫אפילו אם זה רק כדי להגיד לי לא.‬
‫אנאה, היי. לא שמעתי שנכנסת. עשית קניות?‬
‫לא עשית קניות?‬ ‫-לא, שכחתי. סליחה.‬
‫פעם אחת ביקשתי ממך לקנות ארבעה דברים.‬ ‫אני חייב לעשות הכול בעצמי?‬
‫אתה צודק. אני מצטער. אני אפס.‬
‫מה קרה?‬
‫היי.‬
‫בוא הנה.‬
‫מה קרה?‬
‫אני פה. אני פה. לא.‬
‫מה קרה?‬
‫בוא ניכנס.‬
‫בוא, בוא ניכנס.‬ ‫-תעזור לי.‬
‫בטח, אני אעזור לך. בוא הנה.‬
‫"או, יש לי דחף…"‬
‫נראה לי שזה ייגמר רע מאוד.‬
‫אני לא אספר לך איך זה נגמר.‬
‫למה? ראית את הסרט הזה?‬
‫ראינו אותו לפני הרבה שנים,‬
‫בקולנוע שהציג הרבה קלאסיקות ורטרוספקטיבות.‬
‫עם מי ראית אותו?‬
‫עם חבר מהאוניברסיטה.‬
‫הוא היה המומחה האמיתי.‬
‫מישהו שאני מכירה?‬
‫לא. הקשר בינינו התנתק.‬
‫הוא גר ברומא, ואני לא.‬
‫את יודעת איך זה.‬ ‫יום אחד אתם חברים, ופתאום אתם זרים.‬
‫היי.‬
‫נורה השאירה לך אוכל בתנור.‬ ‫-לא, אני לא רעב.‬
‫מה? הפגישה לא הלכה טוב?‬
‫היא הייתה כל כך משעממת,‬ ‫שלא בא לי לדבר עליה.‬
‫מה אתה רואה?‬
‫שום דבר, אני סתם מעביר ערוצים.‬
‫זה יעזור לנו…‬
‫רגע, תחזור אחורה.‬ ‫-לזה?‬
‫כן. אני רוצה לראות משהו.‬
‫מה?‬
‫כלום.‬
‫בסדר.‬
‫הסרט הזה יפהפה.‬
‫אני יודע.‬
‫ראיתי אותו כבר שלוש פעמים,‬ ‫ולא נמאס לי לצפות בו.‬
‫היא מדהימה.‬
‫שתיהן מדהימות.‬
‫פייטרו, מה קרה?‬
‫כלום.‬
‫זה לא בגלל הסרט, נכון?‬
‫לא.‬
‫אתה רוצה לדבר על זה?‬
‫אני קצת מלנכולי.‬
‫אני תמיד חייבת לסחוט ממך‬ ‫כל מילה. אתה לא מדבר איתי.‬
‫אני מרגישה שהראש שלך כל הזמן במקום אחר.‬
‫למה אתה אף פעם לא לוקח אותי לשם?‬
‫את כבר שם.‬
‫גם שם.‬
‫אתה תתיש אותו.‬
‫גברת, כדי לשחרר את האנרגיה של ריוור,‬ ‫צריך לתת לו לרוץ שעה כל יום.‬
‫היי.‬
‫אתה נראה טוב! לאן אתה הולך?‬
‫אני קופץ לרומא.‬
‫אבל אמרת שתישאר היום בבית.‬
‫לא היו לך בדיקות או ניתוחים.‬ ‫לא האמנת שזה קורה.‬
‫אני יודע. אני צריך לראות‬ ‫מטופל שניתחתי לפני כמה ימים.‬
‫העוזרים שלך לא יוכלו לטפל בזה?‬
‫לא. אני המנתח, ואני צריך לבדוק אותו.‬
‫תחזור לארוחת צהריים?‬
‫לא יודע. אני אודיע לך.‬
‫אני אחליף בגדים ואבוא איתך.‬ ‫נוכל לאכול ביחד.‬
‫לא, כי… אני כבר מאחר.‬
‫אני לא יודע כמה זמן אצטרך להיות במרפאה.‬
‫לאורה והשאר לא היו אמורים לבוא?‬
‫כן, אחרי הצהריים.‬
‫בסדר, אני אנסה להזדרז.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫למה אתה מקדיש חלק‬ ‫כל כך גדול מהסרטים שלך להומוסקסואליות?‬
‫אני לא מדבר על זה הרבה.‬ ‫השאר פשוט לא מדברים על זה אף פעם.‬
‫זאת ההתייחסות הראשונה שלך לנושא חברתי.‬
‫פחדת להיות צפוי מדי?‬
‫לדעתי, ההבדל הוא באופן שבו אני מדבר על זה,‬
‫החזון שלי, זווית הראייה שלי.‬
‫אבל זה הופך את הנושא לרגשי.‬ ‫-אני תמיד מדבר על רגשות.‬
‫כולם יודעים. הקהל, האנשים‬ ‫שעובדים איתי, התסריטאית שלי,‬
‫מנהל ההפקה שלי והעוזרת האישית שלי.‬
‫היית הבמאי הראשון שיצא מהארון.‬
‫זה היה אמיץ.‬
‫כשאתה מאוהב, אתה לא צריך אומץ.‬
‫אני חושב שהאהבה‬ ‫נותנת לך את הכוח לעשות הכול.‬
‫והאהוב שלי פה לצדי.‬
‫ברור שחסר לך משהו.‬
‫אבל יש לי הכול.‬ ‫-כן, אל תהיי כל כך בטוחה.‬
‫אל תתחילו שוב עם ילדים, בבקשה.‬
‫שלום לכולם.‬
‫היי.‬ ‫-היי, פייטרו.‬
‫אתם לא עובדים אף פעם?‬ ‫-אתה זה שעובד יותר מדי.‬
‫אתן יודעות שניסיתי הכול.‬
‫יכולת לאמץ, ג'וליה.‬ ‫-אין לי חוש אימהי.‬
‫יש לך, ואת כבר מספקת אותו.‬ ‫-עם מי?‬
‫מט בשני צעדים.‬ ‫-שלי או שלו?‬
‫אם עוד לא הבנת, אז חבל.‬
‫הם לא היחידים שלא שמים לב‬ ‫מה קורה מתחת לאף שלהם.‬
‫אני תמיד שמתי לב לכל דבר.‬
‫למה את כזאת פרנואידית? רק אמרתי משהו.‬ ‫-איך המטופל שלך?‬
‫בסדר. יותר טוב.‬
‫קשה לדעת. אתה נראה כאילו שמישהו מת.‬
‫אני פשוט עייף.‬
‫מזל שאת פה כדי לעודד אותי.‬
‫לאורה קוראת לנו בקלפים.‬ ‫-השטות החדשה שלה.‬
‫זה עניין רציני.‬
‫ומה הם אומרים?‬
‫שיש בחיים שלי סוד גדול.‬
‫באמת? את מסתירה ממני משהו? אני צריך לדאוג?‬
‫לקרוא גם לך?‬
‫לא, תודה. אני לא מאמין בזה.‬ ‫-בחייך, קלף אחד.‬
‫הלב לא שוכח אף פעם.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫אין לי מושג. זה הקלף שלך.‬
‫קורה לך שאת מסתכלת על מישהו‬ ‫וחושבת שהוא הולך למות?‬
‫למרבה המזל, לא.‬
‫כל האנשים שפגשנו ואהבנו, פשוט נאבד אותם.‬
‫אולי אנחנו חושבים עליהם,‬ ‫אבל אנחנו לא יודעים אם הם בחיים.‬
‫המכתב ההוא ממש ערער אותך, מה?‬
‫זה לא בגלל המכתב.‬ ‫-אתה מוזר מאז שסיפרת לי עליו.‬
‫זה מוזר, כי עבר המון זמן.‬
‫אני זוכר את השם שלו,‬ ‫אני זוכר מה אמרנו אחד לשני, מה עשינו, אבל…‬
‫לפעמים נדמה לי‬ ‫שאני כבר לא זוכר את הפנים שלו.‬
‫לפעמים אני זוכר.‬
‫את זוכרת אז ברכבת, כשהסתכלתי מהחלון?‬
‫היה נדמה לי שראיתי אותו‬ ‫בחלון של הרכבת שהייתה לידינו.‬
‫אולי זה לא היה הוא, אני לא יודע.‬
‫סליחה שאני מפריע לכם,‬ ‫אוהבים שלי, באמצע כל האהבה הזאת.‬
‫ביני לבין אליצ'ה יש שותפות גורל.‬
‫כן, אתם שותפים בלא לעשות כלום‬ ‫בזמן שאני מסדר אחרי המסיבה שלכם.‬
‫רק שתדע, הוא רואה את כולנו מתים.‬ ‫-יופי.‬
‫אתה חושב על זה,‬ ‫ואני היחיד שנשאר בחיים וממשיך לעבוד.‬
‫חכה רגע. נעזור לך, לא?‬
‫יכולת לחכות לנורה. היא מגיעה מחר.‬
‫אל תשחק אותה טמבל. ודי עם נורה, בחייך.‬
‫לא סיפרת לי על הרכבת.‬
‫זה היה כמו חיזיון.‬
‫ככה זה. ככל שהעבר יותר רחוק,‬ ‫ככה הוא נראה יותר יפה.‬
‫אז למה אני עדיין חושב על זה?‬ ‫-כי אתה אובססיבי.‬
‫אולי זה היה רק הדמיון שלך,‬ ‫אחרי כל כך הרבה שנים.‬
‫אני לא זוכרת אפילו את האנשים שפגשתי אתמול.‬
‫זה בשביל החיים.‬
‫מתי הכנת אותה?‬ ‫-עבדתי עליה כל היום.‬
‫די לקשקש, בואו נאכל את העוגה.‬ ‫-היא ענקית.‬
‫אנחנו שלושה.‬ ‫-אתה רציני?‬
‫היא הייתה בשביל כולם,‬ ‫אבל המסיבה הייתה קצת מתה.‬
‫בואו, נאכל בחוץ.‬ ‫-אתה משוגע.‬
‫אני כבר מלאה.‬
‫נחמד.‬
‫כן, הכול מוכן. שמתי נרות מספרים.‬ ‫אם אתה מעדיף, יש לי גם 14 נרות רגילים.‬
‫- 1 בנובמבר, 2015 -‬
‫לא, זה בסדר.‬ ‫זה לא יום הולדת, זה הסרט ה-14 שלו.‬
‫יופי. אני אהיה פה בכל מקרה.‬ ‫מתי להביא אותה?‬
‫בעוד חמש דקות, נראה לי. אני אקרא לך.‬
‫יופי. תודה.‬ ‫-תודה.‬
‫ניפגש אחר כך לסיור לוקיישנים, בסדר?‬
‫בסדר. אני אגיד גם לצלם.‬ ‫-כן, רעיון טוב.‬
‫אני בדיוק עושה הגהה לסצנה הבאה.‬
‫מושלם. תראי לי אחר כך.‬
‫הנה את.‬
‫תקשיבי, צדקת.‬ ‫העריכה הסתיימה מאוחר. אני מתנצל.‬
‫אין בעיה.‬ ‫-תודה.‬
‫הכול מוכן כמו שסיכמנו?‬
‫כן.‬ ‫-בסדר. אז אנחנו מוכנים.‬
‫הכול נראה טוב. אנחנו מוכנים.‬
‫תודה.‬ ‫-סליחה, אנטוניו?‬
‫כן. אני בא.‬
‫הכול מוכן?‬ ‫-כן, בדיוק כמו בציור.‬
‫אז הבוכנה תיפול מלמעלה,‬
‫תנחת בתוך חבית פתוחה‬ ‫שמלאה באבקת זכוכית דקה‬
‫שתתפזר למעלה ותדמה פיצוץ,‬
‫ואחר כך נערוך הכול במחשב.‬
‫רציתי שנצלם ב-50 פריימים לשנייה,‬ ‫קודם לבד ואחר כך עם השחקנים.‬
‫לא תהיה בעיה לסדר הכול שוב, נכון?‬ ‫-לא.‬
‫נצטרך לנקות ולהוסיף קצת חומר.‬ ‫זה ייקח רק כמה דקות.‬
‫אפשר להפיל אותה מגובה יותר גדול?‬ ‫-בטח.‬
‫ככה? או יותר גבוה?‬ ‫-קצת יותר גבוה.‬
‫תמשוך.‬
‫אני חושב שזה הכול.‬
‫ננסה… זהירות!‬
‫אנאה! היי!‬
‫העיניים שלי!‬ ‫-מה קרה? בואו הנה!‬
‫מה קרה?‬ ‫-תוציאו אותו החוצה. תקראו לאמבולנס!‬
‫בוא איתי.‬
‫ד"ר גרארדי, מקרה חירום.‬
‫זאת המזכירה של ד"ר רנצי.‬ ‫היא רוצה שתנתח מישהו.‬
‫תגידי לה שאני לא יכול. אני עייף מדי.‬
‫מה?‬
‫הייתה תאונה בסט?‬
‫אנאה מונטה הבמאי?‬
‫חכי. תני לי את הטלפון.‬
‫גרארדי מדבר.‬
‫אפשר להתחיל?‬
‫כן. תכיני את השטח.‬
‫הכול תקין. רק תפרתי את הקרנית.‬ ‫-בסדר.‬
‫העדשה אמורה להיות בסדר.‬ ‫-יופי.‬
‫אני אלך לדבר איתם.‬
‫נתראה אחר כך.‬ ‫-ביי.‬
‫אתם המשפחה של מר מונטה?‬
‫מה מצבו?‬
‫בסדר. הוא ישן כרגע.‬ ‫-אנחנו יכולים לראות אותו?‬
‫כן, אבל אני מעדיף לתת לו לנוח.‬
‫נכנסה לו אבקת זכוכית‬ ‫לשתי העיניים. הוצאנו את הכול.‬
‫אז הראייה שלו לא תיפגע?‬
‫ההחלמה תהיה הדרגתית.‬
‫זה כרטיס הביקור שלי, אם תצטרכו משהו.‬
‫תן לו את הכרטיס.‬
‫תודה.‬
‫אתה יכול להתקשר בכל שעה.‬
‫תודה.‬
‫דוקטור.‬
‫רציתי להגיד לך…‬
‫הוא כל החיים שלי.‬
‫אל תדאג. הוא יחלים לגמרי.‬
‫למה את יושבת בחושך?‬
‫תיקנתי את האגרטל.‬
‫אתה זוכר אותו?‬
‫אכלת משהו?‬
‫לא.‬
‫אבל הארוחה מוכנה.‬
‫אני לא רעב. אני מותש.‬
‫איך הלך הניתוח?‬
‫טוב.‬
‫איך הוא?‬
‫אין לי מושג. הוא עטוף תחבושות.‬
‫ראיתי אותו רק בחדר הניתוח,‬ ‫ואחר כך הוא ישן.‬
‫דיברת עם המשפחה שלו?‬
‫כן.‬
‫איך בן הזוג שלו?‬
‫איך את יודעת שיש לו בן זוג?‬
‫מהאינטרנט.‬
‫הוא גבר יפה?‬
‫כן. הוא רצה להישאר לישון שם,‬ ‫למרות שלא היה צורך.‬
‫הוא אוהב אותו מאוד.‬
‫כן, אבל זה לא ניתוח שמצריך השגחה כל הלילה.‬
‫נתתי לו משהו להרגעה,‬ ‫אז הוא יישן טוב הלילה.‬
‫הוא רגוע, כי הוא יודע שבן הזוג שלו לצדו.‬
‫גם אני הייתי נשארת בשבילך.‬
‫אפילו אם לא היה שם כיסא.‬
‫אתה לא.‬
‫מה את מנסה להגיד?‬
‫נראה לי שלא היית עושה את זה בשביל אף אחד.‬
‫אם היה צריך, הייתי נשאר.‬ ‫במקרה הזה לא צריך.‬
‫זה לא קשור לצורך.‬
‫זה קשור לאהבה.‬
‫מה? את כועסת עליי?‬
‫את בוכה?‬
‫אני לא שולטת בזה.‬
‫אני מתרגשת כשאני רואה…‬
‫מישהו שאוהב מישהו אחר‬ ‫יותר מאשר את החיים שלו.‬
‫סליחה, פייטרו, התרגשתי קצת.‬
‫אני אחמם לנו אוכל.‬
‫כאב לך כשהוצאתי את התפרים?‬
‫לא, הכול בסדר. תודה.‬
‫הקול שלך נשמע מוכר מאוד.‬
‫אבל הוא גם נשמע קצת מעומעם.‬
‫נתתי לך חומר הרדמה, בטח בגלל זה.‬
‫אני כמעט יכול לראות את הצללית שלך.‬
‫אני יכול אפילו לתאר אותה.‬
‫לא שמתי לב.‬
‫יש לי דמיון פעיל מאוד.‬
‫זה חלק מהעבודה שלך.‬
‫אני אתן לך לנוח.‬ ‫-דוקטור.‬
‫אתה הולך לקולנוע?‬
‫לעתים נדירות.‬
‫אז מה אתה עושה?‬ ‫-מרפא עיניים של אנשים.‬
‫גם את העיניים של הצופים שלך.‬
‫אתה צריך להיות אסיר תודה.‬
‫מתי אוכל ללכת הביתה?‬
‫היום, בתנאי שתבטיח‬ ‫להישאר עם התחבושות עוד שבוע.‬
‫אני אשלח אחות שתבדוק אותך בבית.‬
‫אני אשמח אם תבוא לבקר אותי יום אחד.‬
‫זה מוגזם?‬
‫לא.‬
‫כשיהיה לי זמן, אבוא לבקר אותך. אני מבטיח.‬
‫להתראות.‬
‫טיטי.‬
‫אני חושב עלייך הרבה, ידעת?‬
‫אבל אני מרגיש אשמה.‬
‫היית צריך להיות שם בשבילך יותר,‬ ‫לעזוב אותך פחות.‬
‫אני לא לבד.‬
‫אני מתבודדת.‬
‫תמיד הסתפקתי בעצמי.‬
‫לא החמצתי שום דבר שקשור אליך.‬
‫כל פרס שקיבלת.‬
‫כל סט שעבדת בו.‬
‫החיים שלך עם אנטוניו.‬
‫הייתי שם אפילו כשהיית לבד ועצוב.‬
‫אנאה, האנשים שאהבנו תמיד נמצאים איתנו.‬
‫הם שם אפילו אם אנחנו לא רואים אותם.‬
‫אולי תגיד, "אני ואת בקושי התראינו".‬
‫זה לא אומר שום דבר.‬
‫השאלה היא לא כמה, אלא איך.‬
‫איך זיהיתם אחד את השני.‬
‫השאלה היא כמה חזק הקשר ביניכם.‬
‫בגללך אני מדברת כמו פילוסופית.‬
‫בוקר טוב.‬
‫מדבר ד"ר גרארדי.‬
‫רציתי לבדוק מה שלומך.‬ ‫-דוקטור, כמה משמח.‬
‫אני בסדר. אני בחושך, אבל אני מרגיש טוב.‬
‫אני שומע את זה בקול שלך.‬
‫האחות מעדכנת אותי,‬
‫אבל רציתי לשמוע את זה ממך כדי להיות בטוח.‬
‫האחות שלך נהדרת. היא מיומנת מאוד ונחמדה.‬
‫לא הבטחת לי שגם אתה תבוא לבקר אותי?‬
‫או שדמיינתי את זה?‬ ‫-לא.‬
‫באמת אמרתי שאבוא לבקר אותך.‬
‫למה שלא תבוא עכשיו?‬
‫טוב, אני במרפאה.‬
‫אני לא רוצה להטריח אותך.‬
‫בסדר, אני אבוא ברגע שאוכל.‬
‫אם תיתן לי את הכתובת, אני אגיע.‬
‫אני אבקש מאנטוניו לשלוח לך את הכתובת.‬
‫בסדר.‬
‫מה אתה רואה?‬
‫אתה יודע מה אני רואה. זה הבית שלך.‬
‫בגלל זה אני שואל.‬
‫הבית הזה חשוב לי מאוד. הוא מלא בזיכרונות.‬
‫הייתי צריך להילחם עליו.‬
‫לפעמים אני מתגעגע‬ ‫למראה של דברים שראיתי אלף פעמים.‬
‫זה לא ייקח הרבה זמן.‬
‫אתה יודע, "פייטרו" זה שם שחוזר בחיים שלי.‬
‫כשהייתי סטודנט הכרתי מישהו בשם פייטרו.‬
‫חבר?‬
‫יותר מזה.‬
‫מה קרה?‬
‫יש לי תחושה מוזרה.‬
‫אתה רואה שהוא בא לבקר אותך?‬ ‫מרוצה? המשקאות כבר מוכנים.‬
‫בואו, ניכנס פנימה.‬ ‫-קחי. אני אביא את אנאה.‬
‫פייטרו, הטלפון שלך!‬
‫הלו?‬
‫כן, הוא פה, רק רגע. בטח. זה אנאה מונטה.‬
‫הלו?‬
‫דוקטור, לא אמרת לי שלא תבוא.‬ ‫חשבתי שאראה אותך.‬
‫סליחה. מה שחשוב זה…‬
‫שאתה בסדר. עכשיו אתה יכול‬ ‫לבחור לראות מה שתרצה, מתי שתרצה.‬
‫תזמין אותו לארוחה בשבת. כן.‬
‫זה הרופא?‬
‫כן. סליחה, דוקטור,‬ ‫אנטוניו ואליצ'ה עוזרים פה עם ארוחת הערב.‬
‫אשתך ענתה לטלפון?‬
‫כן. אני פה עם אשתי, כן.‬
‫היא מעריצה שלך, כמו שאמרתי לך.‬ ‫-תן לי אותה, אני אגיד לה שלום.‬
‫בטח.‬
‫הוא רוצה להגיד לך שלום.‬
‫הלו.‬
‫כן. נעים מאוד להכיר אותך. באמת.‬
‫סליחה שלא הצגתי את עצמי, הייתי קצת בהלם.‬
‫אנחנו צריכים להיפגש יום אחד.‬
‫בדיוק אמרתי לבעלי‬ ‫שאנחנו צריכים להזמין אותך לארוחה.‬
‫מה אתה אומר על שבת הקרובה?‬
‫אני אשמח מאוד.‬
‫גם הרופא ישמח?‬
‫בטח. בטח שהוא ישמח.‬
‫אז אני אבוא.‬
‫נשלח לך את הכתובת. נתראה בשבת.‬
‫ערב טוב. ערב טוב.‬
‫הוא יבוא בשבת!‬
‫ארוחת ערב בשבת אצל הרופא.‬ ‫אשתו מעריצה אותי, אז היא הזמינה אותי.‬
‫אתה נורא.‬
‫אתה מוכן לפלרטט עם כולם.‬
‫אתה ממש זונה.‬
‫ארוחת ערב אצל הרופא בשבת, יקירי.‬
‫אני? אין מצב.‬
‫ספרו לי על ד"ר גרארדי.‬
‫מה נראה לך? הוא גבר.‬
‫גבר נאה.‬ ‫-אל תשתפי איתו פעולה, נורה.‬
‫הוא מצא חן בעיניה.‬ ‫-יש לה טעם טוב.‬
‫אם אתה סקרן, תחפש אותו באינטרנט.‬
‫ניסיתי. מצאתי מאמרים מדעיים שלו,‬ ‫אבל לא מצאתי אף תמונה.‬
‫את ודאי ג'וליה.‬ ‫-תיכנס.‬
‫איזה יופי. תודה.‬
‫חבל שבן הזוג שלך לא היה יכול לבוא.‬
‫הוא נסע לוונציה לבקר את אבא שלו.‬
‫ודאי. אולי בפעם הבאה.‬
‫בוא, תכיר את החברים שלנו.‬
‫ראינו ביחד את כל הסרטים שלך.‬
‫כן, ואהבנו את כולם. אני גאיה, נעים מאוד.‬
‫נעים מאוד. את גורמת לי להסמיק.‬ ‫בואו נדבר כמו חברים.‬
‫פרנצ'סקו. אל תהיה כל כך מוחמא,‬ ‫הייתה לנו גם ביקורת.‬
‫אני מתאר לעצמי. אחרת זה לא כיף.‬
‫אני מאסימו, וזאת אשתי, לאורה.‬
‫נעים מאוד להכיר אותך. כולנו מתרגשים מאוד.‬
‫תודה.‬ ‫-והנה הרופא שלך.‬
‫אני שמח שיכולת לבוא.‬
‫דוקטור, סוף סוף אני רואה אותך.‬
‫נשתה משהו?‬ ‫-כן.‬
‫רעיון טוב.‬ ‫-תודה.‬
‫טוב, יש אנשים שלא מסתדרים כשהתשוקה דועכת.‬
‫אבל זה קורה בסוף לכל זוג.‬
‫תלוי איפה שמים אותה.‬
‫כל אחד מתעל אותה למקום אחר.‬ ‫-כן, למשל לתחביב.‬
‫או למישהו אחר.‬
‫זאת החלטה פרטית.‬
‫אין פרטיות בזוגיות.‬
‫כן, אבל למי אין גן סודי משלו?‬
‫מקום שהוא רק בשבילו? לכולם יש.‬
‫אם זה סוד, למה לדבר עליו?‬ ‫זה מקלקל הכול. זה הורס את הקסם, לא?‬
‫בואו נעבור לסלון.‬ ‫-בטח.‬
‫אחרי כל כך הרבה שנים ביחד,‬ ‫אני חושבת שהחיבה היא מה הציל אותנו.‬
‫זאת בסך הכול דרך רומנטית‬ ‫לקרוא לשגרה, לאורה.‬
‫אנאה, תסלח לה. אשתי צינית מאוד.‬
‫אני צריכה להגיד לך תודה על זה.‬
‫אנחנו קרובים מאוד. נכון?‬ ‫-כן.‬
‫ובכלל, מה רע בחיבה?‬ ‫-שום דבר.‬
‫אני חושב שהיא מקלה על מעבר הזמן.‬ ‫אולי אפילו נותנת לו משמעות.‬
‫קדימה, תגיד את האמת.‬ ‫אתה מכניס את הסודות שלך לסרטים, נכון?‬
‫לא תמיד.‬
‫לפעמים, סיפור הוא רק דרך להיזכר בתחושה.‬
‫אם הסרטים שלך‬ ‫הם בהשראת החיים האמיתיים, אז יש לי שאלה.‬
‫למה שני הגברים‬ ‫מהסרט הראשון שלך לא נפגשו שוב?‬
‫אם את באמת רוצה לדעת…‬
‫הוא נפצע בתאונה בזמן הפגנה.‬
‫הוא לא הגיע לפגישה שקבענו.‬
‫גיליתי את זה רק אחרי שנים, לכן זה לא בסרט.‬
‫קורה.‬
‫אלה החיים.‬
‫אני יכולה להזמין לך מונית.‬
‫אני מעדיף ללכת ברגל.‬
‫היה נחמד מאוד להכיר אותך, ג'וליה.‬
‫גם אותך.‬
‫אני רציני.‬
‫פייטרו.‬
‫לך.‬
‫כל החיים שלי…‬
‫רציתי שתסתכל עליי ככה.‬
‫כמו שהסתכלת עליו הערב.‬
‫לך.‬
‫לך!‬
‫מאוד כואב כששוכחים אותך.‬
‫עוד לא שכחנו אחד את השני.‬
‫תחשוב עליי מדי פעם.‬
‫ביי, אנאה.‬
‫ביי, פייטרו.‬
‫- לטיטי ואליצ'ה -‬
‫- נואובו אולימפו -‬
‫תרגום כתוביות: ברונק פרלמוטר‬