Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
PREMA ISTINITOJ PRIČI
Ipak ne možemo u moju kuću.
Ermanno se vraća. Prebit će me.
Elena, idi do Marcelle.
Zvala sam je, ali se ne javlja.
Pokušajmo ponovno.
Moraš ići.
-Neću te ostaviti. -Rekla sam da ideš!
Budi iza mene.
Elena…
Ulazi.
Radije ću hodati.
Daj nam dijete.
Stani!
Bravo! Odlično!
Da, ali daj mi malo vremena.
Bravo.
-Gotovi smo. Možemo ih pustiti. -Dobro.
1. STUDENOG 1978.
Molim vas, odmaknite se.
Odmaknite se.
-Kako se zove film? -Rim bez milosti.
Obožavam tu glumicu! Tko još radi na ovom filmu?
Ja, gospođo, tko još? Hajde, molim vas.
Oprezno.
Dobro.
…to nije dobro. Stavi ih u cjedilo
i dodaj dosta soli.
A kad poredaš sve slojeve,
onda to prekrij nekim lijepim tanjurom…
Bože, kako mrzim politiku.
Već mjesecima slušamo iste stvari.
…nekoliko prosvjeda…
Bolje?
Ma ovaj blebeće o politici. Nikad ne šuti.
Bože, stvarno ga ne podnosim.
Samo malo.
Film je počeo prije deset minuta.
Ali možeš to nadoknaditi na sljedećoj projekciji.
Ući ću sada, hvala.
Nego, patlidžane moraš dugo dinstati.
Spremni su kad sva tekućina ispari.
Molim?
-Ljubomoran si? -Ne baš.
Šteta.
Upisat ću studij arhitekture.
-Neće te primiti. -Vidjet ćeš.
Ali će te primiti u zoološki.
I rode se vraćaju u letu,
brzo, ispruženih nogu i dugih kljunova, u inat svim olujama…
Zvuči dobro, zar ne?
Predivno i vrlo mudro.
Stani! Nemoj, stani! Ne!
Odustani!
Pobijedila sam.
Predajem se. Pobijedila si.
Pobijedila sam!
Dobro.
-Zovu te u vojsku? -Naravno.
-Ideš li daleko? -Ovisi kako se uzme, ali da.
Ma ne, ne ideš ti nikamo.
Ne budi junak pa te neće odvesti.
Zašto ne bi?
Znaš, pametne ljude ostavljaju kod kuće.
Da, a budale će ići u rat, zar ne?
Ne želim da me zadirkuješ, u redu?
Daj…
-Moram ti nešto reći. -Ne želim to čuti.
Želiš li zapaliti sa mnom?
U hodniku.
Ne, hvala.
-Slušaj… -Što ćeš mi dati sutra?
To je tajna.
Ne želim neke slatkiše koje bih odmah pojela i zaboravila.
Želim nešto trajno. Gotovo kao i naš odnos.
Da traje godinama.
Poljubi me.
Kad me držiš u naručju, ničega se ne bojim.
Čak ni rata.
Ostani uz mene.
Ali nisam pogledao kraj.
Pogledao sam samo prvih deset minuta.
-Ja sam ga gledao do kraja. -Da, u zahodu.
Ne, u dvorani.
Ti si gledao ljude pored sebe.
Nov je.
-Sladak je. -Čekaj.
-Onaj jučer je bio zgodniji. -Onaj plavi?
Ma kakvi. Bio je katastrofa.
Jedan je od onih koji kažu: „Ne, hvala, ne pušim.”
Misli da je zgodan, ali je jak samo na riječima.
Da.
Želiš zapaliti?
Hvala.
Već sam te negdje vidio. Možda ovdje. Često si tu?
Ne, prvi mi je put.
Ozbiljno?
Došao sam slučajno.
Ti si često ovdje?
Ponekad, kad želim pogledati dobar film.
Ideš sa mnom?
Čekaj, molim te.
Što je?
Ne ovdje.
Zašto si onda došao?
Htio sam da budemo sami.
Ipak si napaljen.
Jako.
Ali ne mogu to ovdje.
Ja sam Enea. Kako se ti zoveš?
-Pietro. -Pietro. Lijepo ime.
Iskreno, ne osjećam se dobro. Ne ovdje.
Gdje onda?
Ne znam.
Ne sviđam ti se?
Ne…
Jako mi se sviđaš. Baš mi zato ovo mjesto…
Srce ti lupa.
Jesi li lud?
Oprosti.
ZAHOD
Sutra, ovdje?
Može.
Bok, Titti.
Film je bio baš dirljiv, zar ne?
-Zašto? -Zato što svi izgledate sneno.
Bio je baš jako dobar.
-Nisi ga ni gledao do kraja. -Sutra ću.
Nije na rasporedu.
Znaš da mijenjamo filmove svaki dan.
Ipak, ovaj danas stvarno je bolji od onog prošli tjedan.
Nema sumnje.
-Još radiš na filmovima? -Tu i tamo.
Još studiram, a ponekad volontiram na setovima.
Stvarno?
Blago tebi. Da barem ja glumim u filmovima.
Htjela sam biti glumica.
Ako postaneš redatelj, hoćeš li pozvati Titti?
Da barem.
-Vidimo se sutra. -Hej, dečki.
Malo se stišajte, danas ste bili baš glasni.
Začepi.
I ti bi htio biti glasan kao oni.
Bok, Titti.
Jesi li gotov s računanjem?
Hajde onda. Bježi.
Tata?
Oprosti, kasnim.
I? Kakav je bio film?
-Dobar. Vrlo… -Romantičan.
Svidio bi ti se.
Potvrđeno je. Uskoro izlazim.
Novo srce.
Moramo vidjeti kako će reagirati na staro tijelo.
Ne pretjeruj. To je samo jedan zalisak.
Jednostavna operacija.
To su tebi rekli.
Pa ja to znam.
Ne studiram botaniku.
Istina.
Isprike, doktore.
Dobra večer.
U kuhinji smo.
-Mislim da ću uskoro spavati kod tebe. -Što je bilo?
Luda Catherine prijeti da će se vratiti ovamo.
To je i njezina kuća. A muž joj je davež.
Ali je zgodan.
Dobra večer, Carlo.
Ovaj mi se put zbilja svidjelo, znaš?
I meni.
Dakle, istina je, nisi lagao.
Stvarno se ništa nije dogodilo?
Nije takav tip.
Sramežljiv je i nespretan.
Mislim da mu je prvi put.
Ali te svejedno pratio do zahoda.
Bio je napaljen, ali nije mogao.
Ako je tako, više se neće pojaviti.
Alice, rekao mi je: „Sutra, ovdje.”
-Gotovo sam siguran da će doći. -Gotovo.
To je „gotovo” sve što imam.
Ne mogu ga izbaciti iz glave.
Moram naći neko drugo mjesto jer ne želi u zahodu.
Možeš li ga kriviti, ljubavi?
Ne zaboravi da sutra cijelo popodne imamo predavanja.
Reći ću da sam bolestan.
Ako tako nastaviš, na kraju će te izbaciti.
Štoviše, u redu je da povremeno volontiraš na setovima,
ali radiš to prečesto.
Ne mogu me izbaciti, pretalentiran sam.
Da imam trunku tvog samopouzdanja, mogla bih promijeniti cijeli svoj život.
I ja, da imam to tijelo i to dupe.
Prljava šovinistička svinjo.
-Prespavaj ovdje. -Joj.
Nismo ni bili gotovi, a ti si već spomenuo njega.
Ne, hvala. Nisi prisutan duhom.
Što ću cijelu noć bez tebe?
Razmišljaj o njemu i masturbiraj.
Hajde.
Adele, moraš me poslušati.
Ne zovi ga više. Ne budi priljepak.
Kad je riječ o ljubavi, moraš glumiti nedostižnu.
Ne, moraš raditi isto što i ja.
Kad se zaljube, ja nestanem.
I uvijek se vrate s lijepim darom.
Da. Samo malo.
Mogu li samo ući i vidjeti čeka li me netko?
Samo zato što sam u žurbi.
-Tvoj dragi nije tu. -Kako znaš tko je on?
Ade, zovem te poslije.
Najzgodniji tip jučer. Desetljećima nisam vidjela takvog tipa.
Nismo ni izašli skupa.
Pa što? Imam radar.
Sve primijetim.
Ali možeš ući.
Samo zato što si to ti i radiš na filmovima.
-Hvala. -Pusti ga.
-Čestitam. -Popij još jedno. Ja častim.
Kakva pijanica.
-U tvoje zdravlje! -U tvoje!
Stvarno mi to treba, uz sve te bolesti koje kruže!
-Sretno ti bilo. -Zbogom!
Bok, Biancofio!
-Bok, lutkice! Bok! -Bok!
Zbogom, ljepotice moja Vojska kreće
-Što ti želiš? -Samo sam izašao na zrak.
-Nisam prostitutka. -Vrijeme ti je.
Hej!
-Kako je prošlo s onim zgodnim? -Dobra se jebe?
-Nismo se jebali. -Da…
Kako da ne.
Što ste radili? Prebrzo je svršio?
Ne biste shvatili.
Razgovarali smo.
-To je zahod, ne dnevni boravak. -To vrijedi za sve nas.
Kunem se, ja se ondje samo jebem.
Gle tko se vratio.
Hej.
-Pa gdje si ti? -Imao sam posla.
-Što radite ovdje? -Pogodi.
Nije bitno. Što je s Cheom?
Jesi li ga već ubio?
Povremeno se viđamo. Naša stvar.
Naravno. Fidel Castro i Che Guevara. Moj Bože…
Enea, trebam te nakratko.
Molotov!
-Smijem li te nešto pitati? -Što?
Koliko si kuraca primio u vojsci?
Previše. Nećeš ih toliko vidjeti ni za cijeloga života.
-Čak ni da doživiš stotu. -I ja tebe volim.
Ideš li sutra na prosvjed?
-Ne mogu, imam predavanje. -Kakav je to razlog?
Što je bilo s Cheom?
Posvađali smo se.
Nisam to htio reći pred tim kujama.
Stalno me gnjavi.
Nije mi oprostio priziv savjesti za vojsku.
Misli da mi se sviđa zato što izgleda kao Che.
Ljuti se što ne pokazujem drugima kako se pravi Molotovljev
i kaže da sam reakcionar.
Che ne razmišlja baš prisebno.
Bok.
-Bok. -Ovo mi je prijatelj. Na odlasku.
Bok, ja sam Ernesto.
Pietro.
Ali svi me zovu Molotov. Koga god taknem, zapali se.
-Možeš ići. -Smiri se! Neću ti ga ukrasti.
Ne znaš što propuštaš.
Uvijek pretjeruje.
Ali je bezopasan.
Ponekad je čak i drag.
Došao sam ovamo zbog tebe. Ali nemam puno vremena.
Mislio sam da možda ne želiš biti ovdje.
Ne.
Ne kao jučer.
Možda znam gdje možemo biti sami.
Gdje?
Stan prijateljičine bake. Nitko ne živi ondje.
Ne znam ima li prijateljica ključeve.
-Moraš li je nazvati? -Ne, na predavanju je.
Zajedno studiramo.
Idem do nje pa se nađemo za jedan sat?
Nisam siguran.
Ti si me pozvao ovamo.
-Znam, ali… -Ako nisi siguran…
Ako nismo sigurni…
Možemo otići na pizzu. Ne moramo ništa učiniti.
Ovo je adresa.
Mislim da ću pogledati film.
Ponio si i kartu?
„Da nam vrijeme i prostor ne budu prepreka.”
Što ako ona ne pronađe ključeve?
Onda idemo na pizzu. Može?
Da.
Dobro, idem po svoju Vespu. Ti pogledaj film, predivan je.
-Gledao si ga? -Ne, ali Titti tako kaže. Vjerujem joj.
Tko je Titti?
Blagajnica.
DA NAM VRIJEME I PROSTOR NE BUDU PREPREKA
-Bok. -Bok.
Prijateljica ti ima sreće.
Nikad nije rekla da joj baka ima ovakvu kuću.
Da vidimo što je gore.
Enea, pogledaj.
Čekaj.
Ne želiš?
Ne, samo…
Prvi ti je put, zar ne?
Idemo na pizzu?
Razmišljam o tome.
Želiš li da te naučim kako…
Stani.
Oprosti, jako sam uzbuđen.
U redu je.
Ovo je baka tvoje prijateljice u mladosti.
Našao sam nekakav alkohol.
Bakin alkohol?
Sjećam se gdje sam te prvi put vidio.
Prije nekoliko dana snimali su film.
Približio sam se.
Kad su završili, ti si maknuo ogradu.
Pogledali smo se, sjećaš se?
Ne, ne sjećam se.
Ne obraćam pažnju na prolaznike. Idu mi na živce.
Moram paziti da se ne približe.
Ja ne radim. Studiram.
I ja studiram. Film.
Na zadnjoj sam godini. Za redatelja.
Ja studiram medicinu.
Odlično.
Ali to traje godinama.
Liječnik.
Volim liječnike.
Kad smo već kod toga, osjećam nekakvu bol ovdje, doktore.
I ovdje.
A ovdje ne?
Uz tebe mi je već bolje.
Živiš s roditeljima?
Da.
-A ti? -S tatom.
Došao sam s mamom na operaciju.
Dobro je prošlo. Izlazi za nekoliko dana.
Gdje živiš?
U Markama.
-Jeste li za ples? -Ne plešem.
Hajde. Zar moram plesati sam?
Dobro.
Ali ne znam plesati.
Prati me.
Jesi li još gladan?
Ne.
Ja jesam.
Znaš li tko se ovdje ugledao prvi put?
Dvoje ljudi koji nisu ni znali koliko će se voljeti.
Znam tu priču.
Rekao si mi da se ne sjećaš.
Ne znam zašto sam to rekao.
Valjda da se obranim.
Od čega?
Kad ću te opet vidjeti?
Nađimo se u Nuovo Olimpu poslijepodne.
Ne znam kad. Ali ako budem kasnio, možeš pogledati film.
I ti ga pogledaj ako ja zakasnim.
Glupost. Hajde, odvest ću te na bus.
Nema potrebe. Piazza Venezia je iza ugla. Pješice ću.
Idi.
-Molim te, Enea. -Prestani me pratiti.
Neću ići s tobom, dobro?
-Bok, Titti. -Bok. Imaš društvo. Prvi put.
-Ide sa mnom na prosvjed. -Ne slušaj je. Daj mi ulaznicu.
Isplatit će ti se. Ne samo zbog filma. Ja častim.
Prosvjed je važniji.
Enea, tu je. Piazza Venezia. Deset minuta pješice.
Moraš doći. Ne možeš biti tu i samo gledati svoja posla.
-Ispričavam se. -Nema problema.
Zamoli ga da ide s tobom.
-Unutra je? -Gleda film.
Ali se skriva da ga ne vide.
Jako je sramežljiv.
Uđi, pozovi ga i idemo. Da ga napokon upoznam.
Ne, želim biti tu.
Na sljedećem ću prosvjedu održati govor, može?
Bravo! Čestitam!
Još si jedan sluga moćnika!
Što više postaješ peder, to si više i fašist!
Jebi se, Enea!
Bože, kako agresivno.
Bivša djevojka?
I više od toga.
Vidi se da je predana aktivistica.
Stigao je u bar pola sata ranije.
Čekao je tebe. Ako znaš što mislim…
Čekaj.
Nuovo Olimpo.
Pričekajte.
Nemoj prestati dolaziti samo zato što ste se zaljubili.
-Možemo doći gledati film. -Da…
Snimat ćete svoje filmove kod kuće. U 17 h, 20 h, pa 22:30. Idi.
Da.
Ne, danas je Pakao u gradu. Nema na čemu.
Ti to ne razumiješ. Drži jezik za zubima.
-Bok. -Bok.
Oprosti, nisam mogao doći prije.
U redu je.
Ovo je dobro.
Gle kako je lijepo!
Hej, ti, dođi ovamo!
Više nemam ključ.
Što to radiš?
Njušim tvoj miris.
Nedostajao mi je.
Rezervirao sam nam stol u restoranu.
Želim te gledati uz čašu vina.
Kao dvoje običnih ljudi koji sjede za stolom.
Ali prvo moram ići u bolnicu i razgovarati s maminim liječnikom.
Vratit ću se najviše za jedan sat.
Mogao si doći nakon toga.
Htio sam ti to osobno reći.
Mogu li s tobom?
Ne želim da me čekaš vani sam.
Pogledat ću pola filma.
Vidimo se za jedan sat kod kioska na trgu, može?
Nakon pola filma.
Hodnik je samo za pušenje.
-Što ti želiš? -Dečki!
-Odjebi, stalno me gnjaviš. -Pazi na stepenice. Ozlijeđen je!
Titti ga je pustila. Vani je ludnica. Ovo je vodikov peroksid, pomozite mu.
-Principe, makni se! Otvori usta! -Pij. Operimo mu lice.
-Ne, upotrijebimo peroksid. -Uzmi ovo.
Ljudi! Vani je ludnica. Posvuda je policija!
Pietro.
-Što su mu učinili? -Molotov, moram ići.
-Čekaj, molim te. -Ne mogu, oprosti.
-Nemoj, molim te. -Hajde, smiri se.
Zatvaraju vrata!
-Ne mogu zaključati! -Titti, pusti me van!
Ne! Ne možete ući!
Ne možete ući!
Zaustavite film!
-Upalite svjetla! -Budi blizu mene!
Upalite svjetla!
Titti, pusti me van.
U redu, pričekaj. Budi blizu mene.
-Ne miči se. -Pružit ćemo otpor!
Ne, on radi ovdje! Radi sa mnom!
Sram vas bilo!
-Pustite ih! -Policija!
Prava radnicima!
PRAVA RADNICIMA
Pustite me!
Titti, molim te. Čeka me.
Druga vrata zdesna.
Izlaz u slučaju nužde. Izađi onuda. Jasno? Idi.
Zatvori vrata da nitko drugi ne uđe. Hajde, idi!
Titti.
Dobro jutro!
-Kako stoje stvari? -Čekamo te jedan sat.
Prepravila sam scenu, kako si i htio.
Ljudi, redatelj je tu.
-Dobro jutro. -'Jutro.
-Ti si na ovom kauču. Ti na ovom. -Dobro.
1. STUDENOG 1988.
Upravo ste se seksali. Jako ste umorni.
Znojni ste. Želim čuti dahtanje.
Da čujem rečenicu.
-Jesi li još gladan? -Ne.
Možeš i gestikulirati.
Bez riječi. Smislit ćemo nešto.
-U redu. -Ja jesam.
Sad ustani i izađi odavde.
Sjećaš li se one scene kad ste jeli i razgovarali na terasi?
-Da. -Uzmi staklenku i vrati se ovamo.
Također bih htio izvježbati položaj kad sjedneš na njega.
Ovako.
Što ti kažeš?
Džem je jako dobar i zanimljiv.
Problem je što imamo samo četiri staklenke.
Koliko džema trebam pojesti?
Dakle, sad je džem problem?
Ne, ali…
-Imaš li ti problem s tim? -Ne, ja sam glumac.
Onda glumite. Pokazat ću vam kako.
Uzmi džem prstima i polako ga približi njegovim ustima.
„Nemoguća je ljubav ona koja traje zauvijek.”
Gdje si to pročitala?
Ne sjećam se. Negdje sam to čula.
-I ja. -Giulia, znaš…
Da taj film nije bio zabranjen pa dopušten, nitko ga ne bi gledao.
-Da nije bilo optužbi za opscenost… -Imaš cigaretu?
…ne bi bio senzacija.
-Ma samo nekoliko poljubaca. -Nisu bili samo poljupci.
I više od toga.
Francesco, nisi gledao kako se ljube.
Ne volim gledati muškarce dok se ljube.
Meni se svidjelo. Pred kraj sam i zaplakala.
Da, emotivno je. Upoznaju se, zaljube i možda se više nikad neće vidjeti.
Ma daj, film bez kraja.
Koji kurac da radim, da zamišljam kraj?
To je savršena ljubav.
Ona koju nikad ne zaboraviš. Koja ne nestane s vremenom.
Što bismo trebali naučiti iz toga?
Ne znam postoji li lekcija. Ali te tjera na razmišljanje, zar ne?
Pietro, što ti misliš?
Jako mi se svidio.
Idem vidjeti je li stol spreman.
Još razmišljaš o filmu?
-Ne, zašto? -Cijelu si večer čudan.
Nije riječ o filmu.
Jednom si mi rekao
da si se ozlijedio tijekom prosvjeda u Rimu.
Da, slomio sam ruku. I?
Ne znam, možda te film podsjetio na to razdoblje.
Zašto? U filmu nitko nije ozlijeđen.
Možda te uhvatila nostalgija.
Zbog čega?
Bio si raspoložen prije filma.
A za večerom nisi rekao ni riječi.
Nije mi se svidjela rasprava.
Ni sve te gluposti.
O čemu smo trebali razgovarati? O politici?
Takva je strast zadivljujuća.
-Želiš li znati o čemu sam razmišljao? -O čemu?
Kako sam mogao znati da će to loše završiti?
Gotovo ništa nismo učinili.
Kakvo razočaranje.
Karijerist.
Samo je htio pojebati redatelja o kojem svi govore.
Otišao sam čim sam to shvatio.
I dotrčao k meni po utjehu.
-Žele me samo zato što sam sad slavan. -Što te briga?
Enea i Enea Monte ista su osoba.
Ne trebaš psihijatra da to shvatiš.
Možda se preklapaju, ali to si ti.
Što je s tobom? U zadnje si vrijeme čudna.
Napokon si primijetio. Dobro.
Što se događa?
Nisam znala trebam li ga zadržati.
-Zar si… -Bila sam.
Ono je donijelo odluku.
Otišlo je iz mene kao da me čulo
i htjelo me pustiti na miru.
Tužno, zar ne?
Je li bilo moje?
Molim? Ne.
Valjda je riječ o nekom šupku s kojim sam nekad bila.
Što nas uopće briga za druge ljude?
Što kažeš, da se ošišam?
Možda nešto klasično ili nešto ludo.
Ha?
FILMOVI ZA ODRASLE
STROGO ZABRANJEN ULAZ MLAĐIMA OD 18
INTIMNE EMOCIJE
-Jednu ulaznicu, molim. -Šest tisuća lira.
-Hvala. -Nema na čemu.
Bok.
Sjećaš li me se?
Da.
Imao si neki čudan nadimak, zar ne?
Molotov.
Dugo me nitko nije tako zvao.
Upoznao sam tipa imena Enea.
Naravno. Kako je on?
To sam ja tebe htio pitati.
Nisam ga vidio otad. Mislio sam da dolazi ovamo.
-Postao je slavni redatelj. -Gubi se.
Mrzovoljna kujo.
-Nisi imao njegov broj? -Ne. Ni broj ni adresu.
Svejedno hvala.
Stižem!
Zvonim već satima!
Oprosti.
Radio sam na montaži. Michele uvijek želi po svom.
-Jednom ću ga zadaviti. -Znaš kakav je.
-Nisam stigao kupiti dar. Oprosti. -Kupio si mi cvijeće! Predivno je!
Bok.
Pustite ga, tek je došao s posla.
Bok, Enea!
Usput, dečko ti je pravi šupak.
Zašto mi još nisi dao ulogu?
Smiluj se, tek sam stigao.
Hajde, moram raditi. Švorc sam.
Ne glumi. Pedeset ljudi može živjeti s novcem koji ti tata daje.
Začepi i razgovaraj s Francom.
-Imaš moj broj. -Da.
-Dosta. -Bok.
-Dosta. -I dalje misli da smo skupa?
-Glupa je. -Učini mi uslugu.
-Možeš li donijeti pjenušac? -Da.
-Zašto me tako gledaš? -Idi!
Oprosti, možeš li mi dodati čokoladu?
Naravno.
Hvala. Bok. Ja sam Antonio.
-Enea. -Drago mi je.
Torta dobro izgleda.
Valjda će dobro ispasti uz svu ovu buku.
Možda mogu napraviti neki desert na žlicu.
Možeš li staviti ovo u hladnjak?
-Da ne zauzima prostor. -Da.
I? Sviđa li ti se iznenađenje?
Nije kuhar, ali…
Vaterpolist i ljubitelj deserta.
Ako se ne varam, diplomirao si strojarstvo.
Da, tata je to htio.
Ovo je moj najdraži prijatelj, Enea.
-Već smo se upoznali. -Da.
Ne trebate me.
Vrlo si organiziran.
U kuhinji je to važno. Metodičan sam.
Važna je geometrija elemenata.
Čistoća je vrlo važna.
Ne samo zbog higijene, već zbog psihe.
Shvaćam.
I u životu sam pedantan. Uvijek sve moram organizirati.
Dobro bi mi došao netko takav.
-Da? Čime se baviš? -Snimam filmove.
Lijepo! Šteta što ne idem često u kino.
Dakle, ne poznaješ me?
Iskreno, ne.
To mi se sviđa.
Enea, možeš li doći nakratko?
-Da. Ispričaj me. -U redu.
Nije moj tip.
Ali kad bi mi prišao, pristala bih.
-Nije ni moj tip. -Ozbiljno?
O čemu da razgovaramo?
O strojarstvu.
-Hvala. -Donijet ću ti čašu vina.
Neka druga glazba?
Mrtva sam umorna.
Bože, nisu htjeli otići.
PREMINUO FEDERICO FELLINI, ČOVJEK OD SNOVA
Kakva šteta.
1. STUDENOG 1993.
Koliko je imao godina?
Rođen je 1920., a sad je 1993.
-I? -Loša si u matematici.
-Sedamdeset tri. -Tako je.
Nije bio prestar.
Enea, u pravu si.
Sav uspjeh, nagrade i slava, a na kraju…
ovo je sve što ostane.
Članak u novinama.
-Zaboravi. -Hej, Enea.
Moramo na probu odjeće nakon intervjua.
Prestani, ne sluša te.
-U šoku je. -Dobro, ali…
Imaju prezentaciju u kinu.
-Napuštam vas nakon intervjua. -Zašto?
Imam tipa u Milanu s kojim se nekad viđam.
Zove me svojom „zvijezdom padalicom”.
-Prođem, zablistam i nestanem. -Nikad ne miruješ.
Žene su varljive.
Žene. Ne ti.
Tko je to?
Tko?
Poznato mi je lice, ali ne znam tko je to.
Dr. Gherardi, drago mi je.
Htjela sam vam zahvaliti.
Spasili ste mi mamu.
-Mora doći sljedeći mjesec. -Naravno. Dovest ću je čim prije.
Tri su vrećice kave, a ja trebam dvije,
ali uzmem sve tri jer ne želim da jedna ostane sama.
I meni se on jako sviđa.
Njegov posljednji film baš je dirljiv.
-Jeste ga gledali? -Možete li pojačati zvuk?
Da. Clara, možeš li pojačati zvuk?
-Da. -Hvala.
Isplakala sam se, doktore.
-Film je baš dobar. -Samo trenutak.
…dio su mog radnog okruženja i obuhvaćaju sve društvene slojeve.
U filmovima je uvijek i dio mene.
Neka moja osobna iskustva.
Sviđa mi se što su u vašim filmovima osjećaji na prvom mjestu.
Ponekad se čini da je izazivanje osjećaja nekima i mana.
DA NAM VRIJEME I PROSTOR NE BUDU PREPREKA
-Nisi se vraćao onamo? -Ne, već dugo.
-Sigurno je to bio on? -Da.
I, kako je?
Otkud da ja znam? To je bilo prije pet, šest godina. Ne sjećam se.
Ovaj kokain baš udara.
Čudno, ovo je dobra roba.
-Tu ste. -Hej, stari.
Došao sam vas pozdraviti.
Dobro. Ali ne nudim vam hranu jer pretpostavljam da više niste gladni.
-Jesi li uzrujan? -Ne, zašto bih bio?
Nekoć smo to skupa radili.
Ali to je bilo prije.
Postao je mrzovoljan kao spremačica iz Rebecce.
-Tko je Rebecca? -To je ime filma.
On nikad ne ide u kino.
Spremačica ima izvrsnu ulogu.
Spremačica je bila u kemijskoj.
Pozdravljaju te Lorenzo i Bruna.
A ja sad pozdravljam tebe.
Dobro, idem.
Uživaj u ostatku, platio si to.
Bolje je da se neko vrijeme ne pojavljujem.
Sretno.
Nora je to mogla učiniti.
Ima slobodan dan, trebao bi to znati.
Džemperi su mogli pričekati.
-Ne, ovo nosim večeras. -A kamo ideš?
Tebi nije stalo, ali idemo na večeru kod Alice.
Bože, koja gnjavaža.
Molim? Koji ti je vrag?
Sad si ljubomoran kad se drogiram s drugima.
Nekoć smo to radili skupa. Ne bilo s kim.
To je bilo samo jednom. Molim te, Antonio.
Želiš završiti kao Molotov?
Jesi li uzrujan jer te nismo čekali?
Očito ne razumiješ!
Želiš li to sada, prije izlaska?
Loše će završiti ako mi se tako obraćaš!
-Hajde, još jednom. -Neću!
Čekaj.
Hajde, čekaj.
Pusti me. Koji ti je vrag?
-Pomirimo se. -Ne.
Znaš da sam jači od tebe!
-Čekaj! O, Bože. -Što je?
Moj Bože.
Enea, što je? Što nije u redu?
Kakav si ti šupak.
Ne zajebavaj me.
Ljutiš me kad to radiš. Takav sam zbog tebe.
Znaš? Dođi ovamo.
Hej.
-Misliš li da se Alice ljuti? -Ma ne.
Ionako ti uvijek sve oprosti.
Budući da uvijek slušamo tebe,
gle što ću sad učiniti.
Evo.
Jesi li sad sretan?
Nora će se ljutiti. I sad moramo promijeniti plahte.
-Učinio sam to jer si to htio. -Da, barem jednom.
Uvijek radimo što ti želiš. I nikad nisi prisutan duhom.
Znaš kakav sam kad radim na novom filmu.
To mi crpi svu energiju.
Usput, kokain je bio samo jednokratna distrakcija.
Ja ću biti tvoja distrakcija.
Možeš poludjeti samo sa mnom.
Prestani. Škakljaš me.
-Joj. Nemoj! -Jasno?
Nemoj.
Komad ovog parmezana i jedan onaj sir, molim vas.
Ispričavam se.
-Ja ću platiti. -Ukupno je 18 000 lira.
Enea.
Samo keksi i rakija, Titti?
Uvijek slijedim pravila Grete Garbo.
Prepoznao si me.
Pratio sam tvoj parfem.
Miriše na Nuovo Olimpo. Uvijek bih ga osjetio.
Više ga ne proizvode.
Otkud ti tu?
Radim na filmu u obližnjem studiju.
-I dalje si isti. -Lažljivice.
-I ti si. -Oboje smo lažljivci.
Kakav si ti šupak.
Nikad se više nisi vratio u kino. A on jest.
Došao je i ostavio ti pismo.
Mislim da ga još imam kod kuće.
Živim u blizini.
-Uđi. -Smijem li?
Samo uđi.
Oprosti na neredu, ali nisam nikoga očekivala.
Oprosti, posvuda držim stvari.
Jer su stvari samo stvari.
Vežem se za ljude, ne za stvari.
Sviđa li ti se?
To je goblen.
Ja sam ga izvezla. Mogu i tebi nešto izvesti.
Ova je kuća bila puna stvari.
Čak iz vremena dok sam još bila plesačica i pjevačica.
Htjela sam biti na TV-u i biti kao Raffaella Carrà, ali nisam mogla.
Ja bih prije rekao Mina zbog šminke.
Mina je Mina. Jedinstvena je. Ali i Raffaella Carrà je dobra.
Dobra plesačica.
Pjevačica i plesačica. Nisam znao, Titti.
Stvarno? Mislio si da sam rođena kao blagajnica?
Da je to moj poziv? Sjedni.
U pravu si. Nikad se nisam zapitao što ti želiš raditi
i kakav je tvoj život.
Ovo će ti možda zvučati jadno,
ali imala sam život pun ljubavi.
Imala sam mnogo udvarača.
Naravno, izabrala sam najgoreg tipa. Očekivano. Priča za drugi put.
Ne mogu se žaliti.
Zapravo, da sam barem imala mačku.
Ali u mojim godinama…
Ako mi se nešto dogodi, što će biti s mačkom?
Oprosti.
Gnjavim te svojim pričama, a došli smo ovamo zbog tebe.
Dođi za mnom.
Kad sam napustila Nuovo Olimpo,
sve sam stvari s pulta spremila u torbu.
Možda je gore, ali ne sjećam se dobro. Bože.
Možda ovdje.
Uzmi ovu kutiju.
Stavi je ovamo.
Gle, još stvari.
-Kao hrčak sam. -Titti, nije tu.
Kako to misliš? Sigurna sam da jest.
Sjećam se kao da je bilo jučer.
Evo ga.
Da, to je to.
Ostavio ga je ako se vratiš, ali se nikad nisi vratio.
ŠTO SI ONO NAPISAO? „DA NAM VRIJEME I PROSTOR NE BUDU PREPREKA”?
A PREPREKA JE BILO MNOGO
OVO JE MOJ BROJ. NAZOVI ME. ČAK I AKO ĆEŠ ME ODBITI.
Titti, telefon?
Ondje je.
Ne javlja se?
Samo jebena snimka. Broj se više ne koristi.
Žao mi je.
Stvarno sam te voljela.
Sve sam vas voljela.
Znam.
Hajde, idi.
Idi.
Zatvori vrata.
Bok, Enea.
Što si ono napisao?
„Da nam vrijeme i prostor ne budu prepreka.”
A prepreka je bilo mnogo.
Da smo tog dana izašli zajedno,
da smo otišli u restoran koji sam rezervirao,
da smo razgovarali i smijali se cijelu večer uz vino,
kao običan par,
možda bismo još bili skupa.
Kad sam se vraćao iz bolnice, posvuda je bio kaos,
ali uspio sam doći do bara.
Pokušao sam trčati prema kinu,
ali sam se našao usred sukoba prosvjednika i policije. Okružen suzavcem.
Auto me udario. Bio sam ozlijeđen. Gadno sam slomio ruku.
Potrajalo je,
ali čim sam mogao, vratio sam se potražiti te.
I još sam tu. Čekam te.
Tvoja me odsutnost još više veže za tebe.
Već sam naviknut na to da nisi tu.
Jer si bio dio mog života i prije upoznavanja.
Razmišljao sam o tebi i dok nisam znao kako izgledaš.
Ovo je moj broj. Nazovi me, molim te.
Čak i ako ćeš me samo odbiti.
Hej, Enea. Nisam te čuo. Jesi li kupio namirnice?
-Jesi li bio u trgovini? -Zaboravio sam. Oprosti.
Jednom te zamolim da kupiš četiri stvari. Zar sve moram sam?
U pravu si. Oprosti. Šupak sam.
Što ti je?
Hej.
Hej…
Dođi.
Što se dogodilo?
Tu sam. Uz tebe sam.
Što je?
Idemo unutra.
-Hajde, idemo unutra. -Pomozi mi.
Naravno da ću ti pomoći. Dođi.
Imam snažnu želju…
Mislim da će loše završiti.
Neću ti reći kako će završiti.
Kako znaš? Gledao si ga?
Da, gledali smo ga davno u nekom kinu
u kojem su prikazivali klasike.
S kim?
S prijateljem s fakulteta.
Bio je pravi stručnjak.
Netko koga znam?
Ne, više se ne čujemo.
On je živio u Rimu. Ja nisam.
Znaš kako to ide. Jedan ste dan prijatelji, a drugi stranci.
Hej.
-Nora ti je ostavila hranu u pećnici. -Nisam gladan.
Što je? Sastanak je prošao loše?
Bilo je tako dosadno da ni ne želim o tome.
Što to gledaš?
Ništa, gledam što ima.
Pomoći će nam.
-Čekaj, vrati se malo. -Na ovo?
Da. Želim nešto vidjeti.
Što je?
Ništa.
Dobro.
Film je sjajan.
Znam.
Gledao sam ga već tri puta, ali mi nikad ne dosadi.
Nevjerojatna je.
Obje su izvrsne.
Pietro, što ti je?
Ništa.
Nije zbog filma?
Ne.
Želiš li razgovarati o tome?
Samo sam malo nostalgičan.
Uvijek moram izvlačiti svaku riječ iz tebe. Ne razgovaraš sa mnom.
Uvijek mi se čini da si u mislima negdje drugdje.
Zašto mi nikada ništa ne govoriš?
Jer već sve znaš.
Sve znaš.
Izmorit ćete ga.
Gospođo, River mora trčati jedan sat dnevno da potroši energiju.
Bok.
Izvrsno izgledaš! Kamo ćeš?
U Rim, nakratko.
Rekao si da ćeš danas biti kod kuće.
Nemaš nikakve preglede ni operacije.
Moram posjetiti pacijenta kojeg sam operirao prije nekoliko dana.
Ne mogu li to riješiti asistenti?
Ne, ja sam ga operirao i moram ga pregledati.
Doći ćeš na ručak?
Ne znam. Javit ću se.
Presvući ću se i idem s tobom. Onda možemo ručati skupa.
Ne… Već kasnim.
I ne znam koliko će posjet trajati.
Zar ne dolaze Laura i ostali?
Da, poslijepodne.
Dobro. Pokušat ću se požuriti.
-Bok. -Bok.
Zašto u svojim filmovima često progovarate o homoseksualnosti?
Ne radim ja to često, već drugi to nikad ne rade.
Prvi se put bavite nekim društvenim problemom.
Nije vas bilo strah da će biti predvidivo?
Mislim da je razlika u načinu na koji govorim o tome,
u mojoj viziji i mojem stajalištu.
-Onda je to stvar osjećaja. -Uvijek govorim o osjećajima.
Svi to znaju. Publika, moj tim, moja scenaristica,
moj glavni producent i moja organizatorica događaja.
Prvi ste redatelj koji se javno autao. Za to treba hrabrosti.
Kad si zaljubljen, ne treba ti puno hrabrosti.
Smatram da ti ljubav daje snagu da učiniš bilo što.
A moja je ljubav tu pored mene.
Očito ti nešto nedostaje.
-Ali imam sve. -Ma da. Ne bih rekla.
Nemojmo opet o djeci, molim vas.
Pozdrav svima.
-Bok. -Bok, Pietro.
-Zar vi nikad ne radite? -Ti previše radiš.
Znate da sam sve pokušala…
-Mogla si posvojiti. -Nemam majčinski instinkt.
-Imaš ga. I prakticiraš ga. -Ma s kim?
-Šah-mat za dva poteza. -Ja ili on?
Šteta ako to niste uočili.
Nisu oni jedini koji ne primjećuju što im je pod nosom.
Ja uvijek sve primjećujem.
-Zašto si paranoična? Samo kažem. -Kako je tvoj pacijent?
Puno bolje.
A izgledaš kao da je netko umro.
Samo sam umoran.
Dobro je da ste tu, da me raspoložite.
-Laura nam čita tarot. -Njezina najnovija glupost.
Ozbiljno je.
I, što kažu?
Da u mom životu postoji velika tajna.
Zaista? Tajiš li mi nešto? Trebam li se brinuti?
Da pročitam tvoje?
-Ne, hvala, ne padam na to. -Hajde, samo jednu.
Srce nikad ne zaboravlja.
Što to znači?
Ne znam. To je tvoja karta.
Razmišljaš li ikad o tome kako će svi umrijeti?
Nasreću, ne.
Sve te ljude koje upoznamo i volimo, na kraju ih izgubimo.
Možda još mislimo na njih, ali ne znamo jesu li živi.
To te pismo jako uznemirilo.
-Nije riječ o pismu. -Čudan si otkako si mi to rekao.
Čudno je jer je to bilo davno.
Sjećam se njegova imena, svega što smo rekli i učinili, ali…
Nekad mi se čini da se više ne sjećam njegova lica.
A nekad se sjećam.
Sjećaš li se kad sam pogledao kroz prozor u onom vlaku?
Učinilo mi se da sam ga vidio u drugom vlaku, pored našeg.
Možda to nije bio on, ne znam.
Isprike što vam smetam, golupčići. Kako ste zaljubljeni.
Alice i ja jako smo bliski.
I jednako ste lijeni, dok ja čistim nakon tvoje zabave.
-Samo da znaš, zamišlja nas mrtve. -Dobro.
Dok ti razmišljaš o tome, ja sam jedina živa osoba koja radi.
Pričekaj, pomoći ćemo ti.
Mogao si pričekati Noru, sutra dolazi.
Ne pravi se glup. I dosta s Norom. Dosta.
Nikad mi nisi rekao za vlak.
Činilo se poput vizije.
Tako to ide. Što je nešto dalje u prošlosti, to se ljepšim čini.
-Zašto onda još razmišljam o tome? -Jer si opsesivan.
Možda si to i umislio. Prošlo je mnogo godina.
Ja se ne sjećam ljudi koje sam upoznala jučer.
Ovo je za žive.
-Kad si je napravio? -Cijeli je dan pravim.
-Dosta brbljanja. Navalimo. -Ogromna je.
-Troje nas je. -Nema šanse.
Bila je za sve, ali zabava je bila malo mrtva.
-Hajde, idemo van. -Ti si lud.
Već sam sita.
Lijepo.
Sve je spremno. Dodao sam brojeve.
1. STUDENOG 2015.
Ali imam i obične svjećice.
Ne, u redu je. Nije mu rođendan, već 14. film.
Sjajno. Ionako ću biti ovdje. Kad da je iznesem?
Za pet minuta. Pozvat ću te.
-Odlično, hvala. -Hvala.
Poslije idemo izvidjeti lokacije.
-Dobro. Reći ću i snimatelju. -Pametno.
Pregledala sam sljedeću scenu.
Savršeno. Pokaži mi poslije.
Tu si.
Bila si u pravu. Montaža ide poslije, oprosti.
-Nema problema. -Hvala.
Spremni? Je li sve po dogovoru?
-Da. -Dobro. Onda smo spremni.
Sve izgleda dobro. Spremni smo.
-Hvala. -Antonio?
Da? Stižem.
-Je li spremno? -Da, kao na crtežu.
Klip će pasti odozgo.
U otvorenu bačvu u kojoj je sitni stakleni prah
koji će simulirati eksploziju
koju ćemo poslije urediti.
Želim snimati 50 sličica po sekundi bez glumaca i s njima.
-Je li problem resetirati scenu? -Nije.
Moramo to počistiti i dodati još materijala. Nekoliko minuta.
-Može li biti više? -Naravno.
-Tako? Više? -Malo više.
Povuci.
Mislim da je sad u redu.
Pokušajmo… Pazi!
Enea! Hej!
-Moje oči! -Što je bilo? Dođi sa mnom!
-Što se dogodilo? -Zovite hitnu!
Vodim te van.
Dr. Gherardi, imamo hitan slučaj.
Tajnica dr. Renzija. Želi vas na operaciji.
Reci joj da ne mogu. Preumoran sam.
Molim?
Nesreća na setu?
Redatelj Enea Monte?
Čekaj. Daj mi mobitel.
Gherardi ovdje.
Možemo li početi?
Da, pripremite ga.
-Netaknuto je. Samo sam zašio rožnicu. -Dobro.
-Kristalna je leća dobro. -U redu.
Idem razgovarati s njima.
-Vidimo se. -Bok.
Obitelj g. Montea?
Kako je?
-Dobro. Spava. -Možemo li ga vidjeti?
Da, ali neka se prvo odmori.
Imao je stakleni prah u očima. Sve smo uspjeli izvaditi.
Neće mu utjecati na vid?
Oporavak će potrajati.
Ovo je moja posjetnica ako što zatrebate.
Možete je dati njemu.
Hvala.
Nazovite me bilo kad.
Hvala.
Doktore.
Htio sam vam reći…
On mi je sve u životu.
Bez brige. Potpuno će se oporaviti.
Što radiš u mraku?
Popravila sam vazu.
Sjećaš li je se?
Jesi li jela?
Ne.
Ali večera je spremna.
Nisam gladan. Iscrpljen sam.
Kako je prošla operacija?
Dobro.
Kakav je?
Ne znam, sav je u zavojima.
Vidio sam ga samo u sali i onda dok je spavao.
Jesi li razgovarao s obitelji?
Da.
Kakav mu je partner?
Kako znaš da ima partnera?
S interneta.
Je li zgodan?
Da. Htio je prenoćiti, iako to nije bilo nužno.
Jako ga voli.
To nije postupak koji zahtijeva noćnu skrb.
Dao sam mu sedativ. Mirno će spavati cijelu noć.
Miran je jer zna da je njegov partner uz njega.
I ja bih ostala s tobom.
Čak i da nema stolice.
Ti ne bi.
Što to govoriš?
Mislim da to ne bi učinio ni za koga.
Učinio bih to da je potrebno. U njegovom slučaju nije.
Nije riječ o potrebi.
Već o ljubavi.
Što je? Ljutiš se na mene?
Zar plačeš?
Ne mogu si pomoći.
Postanem emotivna kad vidim
da netko voli nekog drugog više od svog života.
Oprosti, emotivna sam.
Podgrijat ću hranu.
Je li boljelo kad sam vadio šavove?
Ne, u redu je, hvala.
Vaš glas zvuči mi jako poznato.
Samo malo prigušeno.
Sigurno je do anestetika.
Gotovo sam mogao vidjeti vaš profil.
Mogao bih ga i opisati.
Nisam to primijetio.
Imam bujnu maštu.
To je dio vašeg posla.
-Pustit ću vas da odmarate. -Doktore?
Idete li ikad u kino?
Rijetko.
-A čime se bavite? -Liječim ljudima oči.
Uključujući i vaše obožavatelje.
Budite zahvalni na tome.
Kad mogu ići kući?
Danas, ako obećate da ćete držati zavoje jedan tjedan.
Poslat ću sestru da vas provjeri.
Htio bih da me i vi posjetite jedan dan.
Pretjerujem li?
Ne.
Doći ću kad budem imao vremena. Obećavam.
Doviđenja.
Titti.
Često mislim na tebe, znaš?
Krivo mi je.
Trebao sam češće biti uz tebe, a manje te napuštati.
Nisam sama.
Ja sam samotnjak.
Dovoljna sam sama sebi.
Pratila sam sve što si radio.
Svaku tvoju nagradu.
Svaki set gdje si radio.
Tvoj život s Antoniom.
Bila sam uz tebe i kad si bio sam i tužan.
Enea, ljudi koje smo voljeli uvijek su s nama.
Ondje su čak i ako ih ne vidiš.
Možeš reći „Rijetko se viđamo.”
Ali to ništa ne znači.
Nije važno koliko često, već kako.
Kako se prepoznajete.
Bitan je intenzitet vaše veze.
Govorim kao da sam filozof.
Dobro jutro.
Ovdje dr. Gherardi.
-Htio sam vidjeti kako ste. -Doktore, drago mi je.
Dobro sam. U mraku, ali dobro.
Čujem vam to u glasu.
Sestra me obavještava,
ali htio sam to čuti od vas.
Sestra je izvrsna. Sposobna je i draga.
Ali niste li obećali da ćete me i vi posjetiti?
-Ili sam to umislio? -Niste.
Rekla sam da ću vas posjetiti.
Zašto ne dođete sada?
Sad sam u bolnici.
Ne želim se nametati.
Dobro, doći ću čim prije.
Dajte mi adresu i doći ću.
Reći ću Antoniju da vam je pošalje.
Dobro.
Što vidite?
Znate što vidim, vaša je kuća.
Zato i pitam.
Mnogo mi znači. Puna je uspomena.
Morao sam se boriti za nju.
Ponekad mi nedostaje vidjeti nešto što sam vidio već tisuću puta.
To neće dugo trajati.
Znate, Pietro je često ime u mom životu.
Upoznao sam jednog Pietra kao student.
Prijatelj?
Više od toga.
Što nije u redu?
Neki čudan osjećaj.
Jesi li sretan što je doktor tu? Piće je spremno.
-Hajde. Idemo unutra. -Idem po njega.
Pietro. Tvoj mobitel.
Halo?
Da, tu je. Samo trenutak. Zove te Enea Monte.
Halo?
Niste mi rekli da nećete doći. Očekivao sam vas vidjeti.
Žao mi je. Najvažnije je to
da ste dobro. Sad možete birati što želite vidjeti i kada.
Pozovi ga na večeru u subotu. Da!
Je li to doktor?
Da. Isprike, doktore, Antonio i Alice pomažu mi s večerom.
Je li se to vaša supruga javila?
Da, ovdje sam sa suprugom.
-Velika je obožavateljica. -Dajte joj mobitel da je pozdravim.
U redu.
Želi te pozdraviti.
Halo?
Da. Jako mi je drago. Stvarno.
Isprike što se nisam predstavila, bila sam pod dojmom.
Trebamo se upoznati uživo.
Baš sam rekla suprugu da vas pozove na večeru.
Može li u subotu?
Bila bih baš sretna.
Bi li i on bio sretan?
Naravno da bi.
Onda se vidimo.
Poslat ću vam adresu. Vidimo se u subotu.
Želim vam ugodnu večer.
Dolazi u subotu!
Večera kod doktora u subotu. Njegova me žena voli, pa me pozvala.
Grozan si.
Flertuješ sa svima.
Droljo.
Dušo, večera kod doktora u subotu.
Ja? Nema šanse.
Kakav je on?
Kako to misliš? Muškarac je.
-Zgodan je. -Ne počinji, Nora.
-Ista je kao on. -Pravi znalac.
Ako si znatiželjan, potraži ga na netu.
Jesam. Ali sam našao samo radove, nijednu fotografiju.
-Vi ste sigurno Giulia. -Uđite.
Predivno je, hvala.
Žao mi je što vaš partner nije mogao doći.
Morao je posjetiti tatu u Veneciji.
Naravno. Možda sljedeći put.
Naši su prijatelji tu.
Zajedno smo gledali sve vaše filmove.
I svi su nam se svidjeli. Ja sam Gaia, drago mi je.
Meni je drago. Zacrvenjet ću se. Ne moramo biti formalni.
Francesco. I bez brige, imali smo i neke kritike.
Mogu zamisliti. Inače nije zabavno.
Massimo. Ovo je moja supruga Laura.
Jako mi je drago. Svi smo se veselili.
-Hvala. -A ovo je vaš liječnik.
Hvala što ste došli.
Doktore, napokon vas vidim.
-Može neko piće? -Da.
-Dobra ideja. -Hvala.
Neki ljudi ne opstanu kad početna strast izblijedi.
Svaki par to doživi u jednom trenutku.
Ovisi o tome što se dogodi sa strasti.
-Svatko je drukčije usmjerava. -Da, možda u neki hobi.
Ili u neku drugu osobu.
To je njihova odluka.
U vezi nema privatnosti.
Da, ali tko od nas nije imao svoj tajni vrt?
Neko mjesto samo za sebe? Mislim da ga svi imaju.
Ako je tajno, zašto govoriti o tome? To uništi čaroliju, zar ne?
-Idemo na kauč. -Može.
Nakon svih ovih godina spasila nas je privrženost.
To je samo romantični opis rutine, Laura.
Enea, oprosti joj. Moja je žena vrlo cinična.
Tebi trebam zahvaliti na tome.
-Mi smo jako bliski, zar ne? -Da.
-I što nije u redu s privrženosti? -Ništa.
Mislim da ona ublažava protok vremena. Čak mu i daje značenje.
Reci nam iskreno. Otkrivaš li svoje tajne u filmovima?
Ne uvijek.
Ponekad je pričanje priče način da se prisjetim osjećaja.
Ako stvarni život nadahnjuje tvoje filmove, onda me nešto zanima.
Zašto se ona dva tipa iz prvog filma više nikad ne susretnu?
Ako stvarno želiš znati…
On je doživio nezgodu tijekom prosvjeda.
Nije došao na mjesto sastanka.
To sam saznao godinama poslije. Zato to nije u filmu.
Događa se.
Takav je život.
Mogu ti pozvati taksi.
Radije ću hodati.
Bilo mi je drago, Giulia.
I meni.
Stvarno to mislim.
Pietro.
Idi.
Cijeli svoj život…
želim da mene tako gledaš.
Kako si njega gledao večeras.
Idi!
Jako boli kad te zaborave.
Ali još se nismo zaboravili.
Sjeti me se ponekad.
Bok, Enea.
Bok, Pietro.
ZA TITTI I ALICE
Prijevod titlova: Matej Ivanković