WHITEHALL PALACE, LONDON FIRE ÅR TIDLIGERE
Dr. Franklin er intet mindre
end grundlæggeren og anstifteren,
opfinderen og lederen af en hemmelig sammensværgelse,
der har til formål at opildne til protester og utilfredshed
i vores amerikanske kolonier!
Doktoren står her foran kongens gehejmeråd i dag
som repræsentant for Massachusetts Bay Colony.
Han kommer med en ydmyg anmodning
fra den ærværdige forsamling om at fjerne kongens guvernør.
I fredens navn, siger han.
Det er da en besynderlig fred, der farver vandene i Bostons havn
med østindisk te for 10.000 pund!
Her er den
uanstændige artikel fra Public Advertisers sider.
"Regler med hvilke et stort imperium kan gøres ganske småt."
Artiklen er underskrevet QED.
Quod erat demonstrandum. Dermed er det bevist.
Som I kan se,
er dr. Franklin i sandhed en bogstavets mand!
Det her er en sand oprørers fablerier.
Jeg har aldrig anbefalet oprør.
Premierministeren ved, at jeg har tjent Hans Majestæts regering
her i London med urokkelig iver.
Jeg vil mene, dr. Franklin, at mens De har søgt...
- Jeg har brugt et årti på at forklare... - ...forfremmelse med den ene hånd...
- ...kolonierne for England... - ...har de med den anden stået i ledtog...
- ...og England for kolonierne. - ...med rabulistiske og luskede typer...
- Men mit eneste mål har været at bevare... - ...for at anstifte oprør...
- ...den fine og ædle porcelænsvase... - Som sagt: For at anstifte oprør...
- ...som Det Britiske Imperium er. - ...for egen vindings skyld.
Jeg beder gehejmerådet om at afvise Massachusetts' forsamling anmodning.
Desuden anmoder jeg om, at dr. Franklins privilegier
som repræsentant for kolonierne Massachusetts,
Pennsylvania, New Jersey og Georgia bliver ophævet.
Rigsadvokatens anmodning
imødekommes.
Uanset hvad du tænker, vil det kun gøre det værre at sige det højt.
Jeg gør deres herre til en diminutiv konge.
FORESTÅENDE KRIG
ERKLÆRING
BASERET PÅ ROMANEN
"A GREAT IMPROVISATION" AF STACY SCHIFF
Sejr i Saratoga! Englænderne overgiver sig!
Amerika vinder!
Marquis de Lafayette, helten ved Brandywine!
Amerika vinder!
Sejr! Englænderne tabte i Saratoga. Amerika vandt!
- Vent! Rolig nu! Rolig nu! - Kom nu. Kom nu!
Her. Til dig. De er til dig. Tag dem.
Sørg for at dele dem alle ud!
Har alle fået? Ud med dem! Af sted!
"OPRØRERNES MARCH"
Er De uskadt?
Har De brug for hjælp?
Slet ikke, min ven. Jeg har det fint.
Bravo! Sikke et vidunderligt instrument. Bravo!
Ja, det er interessant.
Jeg mener, at princippet har græske rødder.
Abbeden har ret.
Jeg har blot forfinet mekanismen.
Tonen kan gøres blidere eller kraftigere
ved anslagets styrke...
...og kan få enhver længde.
Instrumentet er velstemt og skal aldrig justeres.
Sådan et instrument har jeg også.
Det må De spille på en gang, madame.
Måske har De selv lyst til at spille på det.
Hvad er det, De taler om?
Intet, De ikke allerede har tænkt på, slyngel.
Kom og sæt Dem her.
Ikke der. Der sidder Marcus Antonius. Her.
Nå, nu da Deres land har oplevet sådan en storslået sejr ved...
Hvad var det, stedet hed?
Saratoga. Det er i kolonien New York, mener jeg.
Hvilket slags sted er det?
Det skulle De hellere spørge Johnny Burgoyne om.
Men jeg formoder, at han ville ønske, at han aldrig havde været der.
De er en vittig rad.
Min afdøde mand var filosof.
Han mente, at godt og ondt var fiktive størrelser eller noget i den stil.
Men under sin paryk var han skaldet som en barnerumpe.
De er frygtelig gammel, men De har stadig det meste af Deres hår.
Har De lyst til at rode i det?
Binde et lille bånd i?
Jeg kan sidde stille på Deres skød.
Med Dem på mit skød ville det ikke gå stille for sig.
Hvilke uanstændige tanker går gennem Deres hoved, abbed?
Mit, madame?
Kun at dr. Franklin er en munter mand, selvom han slæber rundt på den byrde.
Og hvilken byrde er så det, monsieur abbed?
Deres lands skæbne, naturligvis.
I den henseende er der grund til munterhed i dag.
Jeg skulle mene, at Versailles bemærker denne sejr.
Hvis ikke, monsieur Cabanis, har jeg spildt en masse godt blæk.
Sig mig en ting, gamle bjørn.
Er det den slags nonsens, De taler om med den kedsommelige, lille tekop?
Mener De madame Brillon?
Nej. Nej, vi taler om musik og bøger og ømtålelige, åndelige emner.
Så tror pokker, at De ligner en sultende mand, der har fået serveret en ært.
Fyld alles glas op, mr. Cabanis, og lad os skåle.
- For? - For Saratoga?
For at man spiser en hel tallerkenfuld.
Kom og se.
Meget flot, Deres Majestæt.
Nyder De mekanik, hr. udenrigsminister?
Mine pligter levner desværre ikke tid til den slags.
Det interessante ved låse er,
at medmindre man skiller dem ad, aner man ikke, hvad der er i dem.
Men så har man ødelagt låsen.
Deres Majestæt, De har hørt om sejren ved Saratoga.
Ja. Det gav Georg en gang næseblod, hm?
Det skaber en mulighed.
Det ville være klogt at udnytte den, før det er for sent.
De taler om Deres alliance igen.
England leder nok efter en udvej, inden de lider endnu større tab.
Amerikanerne kan være tilbøjelige til at give dem en.
Så ville vi ikke være nødt til at betale for en krig.
Vi ville kun forsinke en.
Mod en fjende, som vi kunne have svækket, hvis vi havde været modige nok.
Jeg ved det ikke.
- Deres Majestæt mener... - Jeg ved det ikke.
Ja.
- Ja, må jeg gå videre? - Ja, jeg ved det ikke.
Ville han afvise dig uden at sige det?
Muligvis.
Vil han have dig til at forhandle,
uden at folk ved, at han bad dig om det?
Måske.
Lægger han en fælde
i forventning om, at du ikke adlyder, så han kan afsløre dig?
- Så snedig er han ikke. - Er du sikker?
Hvad er risiciene?
Vanære. Eksil. Fængsel.
Det er vist det.
Og gevinsterne?
Frankrig vinder. Englænderne taber. Og...
Du vinder.
Hvad skal jeg gøre?
Charles, min kære.
Det har du allerede besluttet.
Du vil bare have mig til at give dig ret.
Jeg får Gérard til at håndtere det. Så er der en anden, der kan få skylden.
Nå. Tænk, at det eneste, der skulle til for at vinde englændernes gunst,
var tilfangetagelsen af 6000 af deres soldater.
Læg madeiraflaskerne, så han kan se dem.
Godt.
Han er her.
Hold ham hen.
Hvor pokker skal du hen?
JEG BLEV VELBEVANDRET I DEN SEKSUELLE NYDELSES KUNST
Temple.
- Jeg ved, at du er derinde. - Jeg har travlt.
Jeg kommer ind.
- Hvad laver du? - Læser.
- Jeg kan ikke se en bog. - Jeg er færdig med den.
Så læser du jo ikke.
Hvad vil du?
Vi har været temmelig stridbare over for hinanden på det seneste.
Har vi?
Uanset hvad jeg siger, er det kun i håb om,
at jeg har forbedret dine muligheder i verden, når jeg ikke er her mere.
Du vil have mig til at gøre noget.
Tag en pæn frakke på og skynd dig.
Monsieur Gérard. Velkommen til vores lille hôtel.
Fornøjelsen er min, doktor.
Et lille symbol på vores nations velvilje.
En fin lille armagnac.
Åh, hvor betænksomt.
Bancroft, vil du...
Naturligvis.
Minister Vergennes vil gerne... Er det ost?
Stilton. Den er netop ankommet fra Derbyshire.
Særdeles ekstravagant. Hvordan skulle jeg kunne sige nej?
De må smage den.
Tak, men engelsk ost har aldrig rigtig været mig.
Som De vil.
Minister Vergennes vil gerne...
Det er virkelig besynderligt... Jeg synes at huske, at De sagde,
at Hans Majestæt foretrak, at vi vandt vores uafhængighed,
før vi indledte forhandlinger.
Hans Majestæt, eller snarere minister Vergennes...
- De kender vist min sekretær. - Deres se...
Jeg håber ikke, at De har noget imod, at han tager referat af mødet.
Bare så der ikke er misforståelser.
Naturligvis.
- Hr. Temple. - Monsieur.
Nå, men De var ved at sige... Sid ned, sid ned.
Minister Vergennes...
Før vi går i gang,
må jeg anmode om, at De ikke omtaler nogen del af vores samtale.
Intet i Paris er hemmeligt særlig længe.
Ikke desto mindre.
Udmærket.
Og De, hr. Temple?
De har mit ord.
Så vil jeg indhente lidt af min korrespondance.
Hvad kan Frankrig tilbyde for at afholde Amerika
fra at blive forført af løftet om en falsk fredsaftale med England?
De er vel klar over, at siden min ankomst i det her land,
har jeg advokeret for en venskabelig og handelsbaseret traktat, som I har afvist?
Det ved jeg.
Hvis I indgår den traktat, vil Amerika overveje at lukke ørerne
for forslag, der ikke garanterer landets uafhængighed.
Versailles er parat til at tilbyde Dem en traktat på de betingelser.
De nødvendige dokumenter kan være hos Dem om få dage.
Og da kan vi så tale om den anden traktat.
Hvilken?
Den, der binder vores lande sammen i en militær alliance.
Nej, nej, nej. De...
De kan da ikke sætte ploven foran oksen.
Vi siger, at man sætter vognen foran hesten.
Uanset hvad må det ikke være en betingelse.
Så bliver vi alligevel overladt til os selv.
I så fald, monsieur, vil jeg...
Hvis det handler om at skaffe våben til Amerikas forsvar, kan det diskuteres.
Diskuteres eller aftales?
En åben krigserklæring er helt udelukket.
Det skal være England, der indleder fjendtlighederne.
Og det gør de, i det øjeblik vores aftale bliver offentliggjort.
Uanset hvad er resultatet det samme.
Hvis De vil overbevise Hans Majestæt om, at en alliance er...
Er han ikke allerede overbevist?
Som sagt, venskab, handel...
Har De ikke beføjelser til at forhandle?
Jeg har ikke beføjelser til at indlede en krig.
Det har I jo allerede gjort.
Vi skal bare have fastslået, hvordan og hvornår den skal begynde.
Jeg...
Jeg bliver nødt til at rådføre mig med minister Vergennes.
Gerne, men De bør skynde Dem.
Tag lidt ost med.
Hvorfor er De ikke en del af forhandlingerne? Har han fattet mistanke?
Det var franskmanden. Han ville ikke have det.
Kan De få fingrene i drengens noter?
Unge Franklin er mere forsigtig end sin bedstefar.
De bliver ikke betalt for undskyldninger. Find en måde.
Hvad nu, hvis der bliver indgået en traktat?
Hvad nu, hvis en kopi skrevet af drengen finder vej til London,
før den kan blive sendt til Amerika?
Vi fremstiller ham som syndebukken?
- Nej. Jeg tænkte ikke... Faktisk... - Nej, nej, nej. Det bliver fundet et brev.
I det erklærer han sin loyalitet over for sin far og den britiske krone.
Altså... Det ville han aldrig skrive. Knægten er uregerlig, men han er ikke...
En forræder?
Han behøver ikke at skrive det. Han skal bare skrive under.
Det vil jo knuse den gamle.
Skal han vanæres oven i at lide nederlag?
Det er vist ikke det værste, der kan ske nogen.
Husk på det.
- En krigserklæring. - Han var temmelig respektløs.
Han får os alle til at bære musketter, før han er færdig.
Hvad skal jeg svare?
At De vil rådføre Dem med mig.
Er det ikke det, jeg gør nu?
Non. Lige nu taler vi bare.
Vi kan diskutere det, efter jeg har talt med majestæten.
Monsieur le comte.
Med al respekt så er jeg usikker på, hvilken herre jeg tjener.
De tjener mig. Vi tjener begge kongen.
Og vi tjener alle Frankrig.
Så...
Vær diskret.
Modstå hans lokken.
Sig intet, De ikke kan tage i Dem igen. Og...
Fortsæt det glimrende arbejde.
Han har naturligvis ret.
Det er krig, uanset hvordan man ser på det.
Bravo! Bravo!
Tak.
En lille march, der kan opmuntre general Burgoyne og hans mænd på vej til fængslet.
Sikke en umage for så lille et publikum,
og sådan et udsøgt stykke musik skal da deles.
En koncert i operaen for at opfordre til støtte for din sag.
Det er en glimrende idé.
Og under hvilken mands navn skal den arrangeres?
Ingens. Den er Deres.
Chevalier d'Éon ville have en bedre chance.
Men når nu De nød den sådan, kan jeg lære Dem at spille den.
Jeg ville desværre være en elendig elev.
De undervurderer min tålmodighed.
Godt.
Jeg begyndte at tro, at De havde glemt alt om os
med alle de besøgende, der optog Deres tid.
Vi amerikanere er nye ud i at indgå traktater.
Nogle vil måske udnytte vores utilstrækkelighed.
Mi, do, mi.
Tag Dem i agt for en franskmands løfter. Kræv altid bevis for hans oprigtighed.
De er vist begavet inden for statsklogskab, madame Brillon.
Kvinder er nødt til at være eksperter i at forhandle.
Hvilke betingelser har vores alliance så?
Først skal der være fred,
venskab og evig kærlighed mellem os.
Og betingelserne for at opretholde denne fred?
At dr. Franklin holder mig med selskab
så længe og så ofte, som det behager mig.
Og mens jeg er i dette behagelige selskab?
At De gør alt, hvad jeg vil have Dem til.
Alt, hvad jeg må gøre.
Er betingelserne acceptable?
De anmoder om eneret på min hengivenhed
og lader intet til overs til andre behagelige damer.
Damer så som vaskekonen fra Auteuil?
Jeg ville naturligvis kræve gensidighed.
Deres betingelser?
Dr. Franklin forlader madame Brillon, når han lyster,
og bliver væk så længe, det passer ham...
...og han vil elske enhver anden kvinde, hvis han finder hende tiltalende.
Måske har De ret. Jeg kan ikke undervise Dem.
Åh, madame.
- Jeg troede, at vi bare øvede os. - Selvfølgelig gjorde vi det.
De er her for at sikre sejren for Deres land.
- Alt andet er bare tidsfordriv. - Det er De slet ikke for mig.
- De timer, jeg tilbringer med Dem... - Har fornøjet os begge.
Hvis De ønsker mere, kan De få det.
Ægteskaber er jo også alliancer, ikke sandt?
Og de involverede parter overholder ikke altid betingelserne.
Men det er trods alt alliancer. Dem kan man ikke nemt bryde.
Jeg accepterer Deres betingelser,
da alle traktater må være kompromiser.
Skal vi fortsætte?
Sikke en skare. De er alle vilde med Amerika.
Halvdelen af dem er politifolk. Den anden halvdel er spioner.
Skal jeg bede Simon sende dem væk?
Jeg bad ham lukke dem ind.
Nå. Der skal jo ikke tre til skak.
Du skal blive denne gang.
Dr. Franklin. Tak, fordi De ville se mig igen.
Jeg byder alle gæster velkommen. De kender min kollega, dr. Bancroft.
Kun af omtale.
Han er ikke nær så djævelsk, som folk siger, at han er.
Kan vi tale sammen alene?
Det ville jeg gerne,
men sidst vi gjorde det, mistede jeg nogle ejendele.
Og jeg er temmelig overtroisk.
Jeg troede, at De ville forhandle, dr. Franklin.
Det vil jeg også. Begynd.
Herude?
Den friske luft er styrkende.
Hvis der kan skaffes et pas,
ville De da være interesseret i at forhandle i London uden franskmændene?
Min seneste oplevelse var ikke så behagelig.
Jeg befinder mig nu blandt folk, der elsker og respekterer mig.
De er for kløgtig til at tolke personlig smiger som national beslutsomhed.
Så kløgtig er jeg langt fra.
Jeg finder det vanskeligt at tro på, at noget nogensinde kunne få Amerika
til at kaste sig i armene på Frankrig.
Tværtimod, mr. Williams.
Amerika er blevet tvunget og drevet i armene på Frankrig.
Har De virkelig råd til at sætte Deres lid til sådan en modvillig allieret?
Vores parlament er parat til at give kolonierne selvstyre.
Amerika ville have fuld kontrol over dets indenrigsanliggender.
Selvstyre er ikke uafhængighed.
Skal vi blive ved med at ordkløve?
Til syvende og sidst er vi jo alle englændere.
Hvad synes du?
Bør vi ikke drøfte det for os selv?
Jeg ser ingen grund til varsomhed.
Vi står i en position, hvor vi kan udnytte vores fordel og afslutte krigen.
Dr. Bancroft har ret.
Kronen er generøs lige nu.
Men det er jeg ikke.
Overvej det, han tilbyder, min ven.
Det, han tilbyder, er for lidt og for sent.
Hvis De ikke var interesseret i at forhandle,
hvorfor ville De så overhovedet mødes?
Så de alle kunne se os tale sammen.
Hvem er denne Williams?
Han hævder at repræsentere den engelske premierminister.
- Hvad talte de om? - Det var uklart.
Hver anden mand i Passy er spion. Kan de ikke finde ud af deres arbejde?
Jeg tror, at han arrangerede det hele for syns skyld.
Naturligvis gjorde han det.
Han vil have, at vi reagerer forhastet og ud fra forvirring.
Er det ikke også det, vi gør?
Sig til dr. Franklin, at Frankrig garanterer for Amerikas uafhængighed,
hvis der erklæres krig. Men at vi ikke garanterer, at det sker.
Hvis han går Dem på klingen...
Så giver vi garantier uden at garantere noget?
Præcis. Gå nu Deres vej.
Vi ved, hvad De har gang i.
Jeg aner ikke, hvad De taler om.
De er ikke den eneste med meddelere.
Tror De, at De kan plyndre statskassen og gå i krig uden vores vidende?
Mine herrer, uanset hvad jeg gør... Hvis jeg gjorde det...
Så gør jeg det med kongens samtykke.
Hvorfor har han så ikke fortalt os det?
Det er vist et spørgsmål, der besvarer sig selv.
- De bluffer. - Gør jeg?
Skal vi besøge Hans Majestæt og spørge ham? Det gør ham sikkert ikke noget.
Jeg hører, at der er et fint lille bibliotek i Bastillen.
Til at holde de indsatte beskæftiget.
Versailles garanterer for Amerikas uafhængighed
på betingelsen af, der erklæres krig mellem Frankrig og England.
- Dét er en særdeles velkommen pointe. - Det kan jeg forestille mig.
Men hvis der ikke erklæres krig...
Undskyld?
Hvad er Deres bekymring?
Hvis der ikke erklæres krig, kan Frankrig fortsætte handlen med England,
mens den britiske hær forestår vores totale udslettelse.
- Og hvad ønsker De da? - En garanti.
For garantien?
Ja.
Og hvad skulle denne garantis garanti bestå i?
Guld er altid overbevisende.
Hvor meget guld?
Seks millioner livre.
Et lån på seks millioner livre.
En gave på seks millioner livre.
Hvis vi giver Dem seks millioner livre, vil De bare...
Bruge dem.
I ønsker vel, at vi vinder, ikke sandt?
- Skriv det ned, hr. - Temple.
Hold nu op.
Vi ved begge to, hvad der bliver talt om i kongens kareter.
Men hvad med dronningens?
Så De har til hensigt at lyve mig op i ansigtet.
"Lyve". Et meget uklogt ord, hr. ambassadør.
De benægter, at De og oprørerne pønser
på at afskære England fra dets retmæssige besiddelser?
Igen. "Pønser".
I guder. Kan De ikke se, at Franklin holder os for nar?
Han har ingen beføjelser til at forhandle med nogen.
Så bør De jo ikke være bekymret uanset udfaldet.
- Undskyld, men... - Kongen vil se Dem.
Lige nu?
Monsieur Stormont,
jeg beklager, at jeg er nødt til at afslutte vores møde før tid.
Sir. Jeg kræver et svar.
Vi får måske snart et begge to.
Vores foretagender går fremad dag for dag, ikke?
Og så pludselig...
Formidabelt metalarbejde, Deres Majestæt.
Grev Maurepas og monsieur Necker har talt med mig.
Har De?
Et monarki, der allierer sig med en oprørshær for at vælte en konge.
Hvordan ender det, når det kommer ud?
Der er ingen, der kan spå om fremtiden.
Bestemt ikke om deres egen.
Jeg stoler på mine ministres rådgivning.
Hvis jeg ikke kan stole på dem, hvilke redskaber har jeg så tilbage?
De er kongen. De har alle redskaber til rådighed.
Jeg vil gerne have, at folket elsker mig.
Men jeg mener ikke, at en republik er en særlig god idé.
Jeg håber, at jeg aldrig selv ser en.
Indgå en alliance med amerikanerne.
Og lær de englændere en lektie, de aldrig glemmer.
Er De tilfreds?
Hvad sagde De til ham?
At en krig kunne finansieres uden at hæve skatten.
Det var det, han ville høre.
Det får os til at fremstå gunstigt, ikke?
Ja?
Hvad er det, du har på?
Lidt hævn.
Hvem er det?
- Det er mig, unge Temple. - Kom ind.
Ja.
Undskyld forstyrrelsen. Skrider det fremad?
Jeg er næsten færdig.
De har en flot håndskrift, unge mand.
Pænere end din bedstefars.
Jeg ville ellers ikke forstyrre dig, men dr. Franklin er gået til ro,
og der er visse papirer, der stadig mangler en underskrift.
Jeg håbede, at du ville skrive under på hans vegne.
- Naturligvis. - Ja. Tak.
- Er det hele så på plads? - Hvis kongressen accepterer det.
Ja.
Vi forventer en fuld rapport fra Versailles i morgen
med særligt fokus på damernes udskæringer.
Jeg skal gøre mit bedste.
"Min hengivenhed over for min kære far, der på grusom vis er fængslet..."
Fin detalje.
"...tvinger mig til at fordømme alle, der kalder sig patrioter, og afsky..."
Afskyr han dem?
"...oprøret, de så uretmæssigt har anstiftet."
De har flair for landsforræderi.
Det mener De sikkert som en kompliment.
Husk nu, bedstefar. Du må aldrig tage hatten på.
Man bærer den under armen. Ja. Ja.
Jeg bringer dig ikke i forlegenhed.
Længe leve Amerika!
Dr. Franklin, sikke en fornøjelse endelig at møde Dem.
Grev Vergennes, jeg føler på en måde, at vi er gamle venner.
Der er tradition for, at gæster bærer sværd.
Men i Deres tilfælde er det nok bedst at lade være.
Følg mig, de herrer.
- Han ligner ikke en ambassadør. - Han har ikke engang paryk på.
Hvor er dit sværd, dr. Franklin?
Den mand, der opfandt elektriciteten, har sat strøm til to kontinenter.
Lad Beaumarchais være en af de første
til at lykønske Amerikas nye ambassadør.
Jeg beklager de skader, De har pådraget Dem på vores vegne.
Intet af det her er nødvendigt længere, men effekten er sensationel.
Udsendingen fra Amerikas forenede kolonier.
Monsieur Benjamin Franklin.
Deres Majestæt, lad mig præsentere dr. Benjamin Franklin
og hans barnebarn William Temple Franklin.
Deres Majestæt.
Giv Deres kongres besked om min venligsindethed, dr. Franklin.
Jeg håber, at vores alliance...
...vil gavne begge vores lande.
Deres Majestæt kan regne med kongressens taknemmelighed
og dens troskab mod de indgåede aftaler.
Så er det vel det.Bien.
Må jeg tilføje en ting, sire?
Hvis alle monarkier blev styret af Deres principper,
ville der ikke være republikker.
Var det ikke det, jeg lige sagde?
Bien, docteur. Vi har begge løjet os vej ind i et partnerskab.
Løjet, monsieur? Vi foregreb bare en kommende sandhed.
Amerikanerne er her!
Sig ikke for meget. Hun kan være... fouineuse.
- Hvad? - Geskæftig.
Deres Majestæt, amerikanerne er kommet.
Deres Majestæt, dr. Franklin.
Deres Majestæt.
Sig mig, dr. Franklin.
Skal jeg spille bankkortet eller la carte anglaise?
Det engelske kort er aldrig en klog satsning, Deres Majestæt.
Det vil stå for Deres regning.
De er god til at spille for andres penge. Ja?
Hvis jeg gør det, er det for at belønne min velgører og mig selv.
Og på den måde gøre to personer glade.
Hvad sagde han?
Han sagde, at det gør to personer glade, når han bruger kongens penge.
Sæt Dem her...
...og sig, hvilke kort jeg skal spille.
Hvis jeg taber, taler jeg med min mand om vores traktat med Dem.
Og hvis De vinder?
Så køber jeg måske selv en kanon til Dem.
Det er den slags spil, jeg kan lide.
Undskyld mig.
Du sagde, at der kom et par stykker.
40, 50...
Behøver vi at give dem så meget at drikke?
Det er en investering, min kære.
I hvad?
I Amerika. Nu, når aftalen er underskrevet, vil de alle være med.
Og hvem er de så nødt til at opsøge? Manden, der var der først.
Du mener den mand, der ikke er blevet betalt endnu.
Måske ved kongen lidt mere om de her ting, end du gør.
Endelig hører verden Deres musik.
Verden? Mine naboer, måske.
Ikke at de går op i, hvem der har komponeret den.
- Så må De fortælle dem det. - Det ville ikke være passende.
Hvis De ikke fortæller folk, hvem De er, så...
Så afgør de det selv.
Madame, jeg skal nok gøre Dem til amerikaner.
Hallo!
Må jeg få Deres opmærksomhed?
Mesdames et messieurs.
Mine damer og herrer.
I aften taler jeg til Dem på to sprog.
Fordi vores konge har bekendtgjort det,
vi ved i vores hjerter, altid har været sandt.
At mellem Frankrigs gamle sjæl
og Amerikas unge ånd
er der et bånd af venskab og forståelse,
som intet kan bryde.
For venskab.
For frihed.
For Franklin-hed!
Som De ønsker, madame.
Jeg er endelig blevet et navneord.
Hvad har De der?
Et tomt glas.
Lad os få gjort noget ved det.
Hey! Herovre!
Smut.
For, øh, det, De gør.
Vi må tale sammen.
Gerne.
Hvad er drengens intentioner?
Mener De Temple?
- Med hensyn til hvad? - Min datter.
Han har meget høje tanker om hende.
Så lad os blive enige om betingelserne.
De skal på plads, inden hun bliver for gammel.
De foreslår...
Vores egen alliance. Hvis De forstår.
Meget kløgtigt.
Så De er enig?
Intet ville gøre mig eller mit barnebarn lykkeligere.
Lad os skåle på det.
Og madame Brillon?
Hvad med hende?
Billiger hun også denne alliance?
Det bekymrer vi os ikke om.
- Hvad sagde De så? - At det var på tide at indgå en aftale,
og at hvis de ikke gjorde det, så ville begge nationer lide under det.
Fik det dem til at skrive under?
Og så mødte De dronningen. De er altid lige der, hvor alting sker.
Hvad vil De så nu?
Det her.
Min dreng!
Mademoiselle.
Bedstefar, vi...
Det har været en dag fyldt med storslåede alliancer.
Det fortalte mr. Temple mig netop om.
Temple er en god dreng.
De er en god pige.
I er et godt par, og nu skal jeg pisse.
De er fuld.
Og De, min herre, er en slyngel, hvem De så end er.
Du store forsyn.
Nej, John Adams fra Massachusetts.
Mr. Adams, hvad bestiller De her?
Jeg kunne spørge Dem om det samme.
Jeg...
Jeg har netop afsluttet...
Har de sendt Dem for at hjælpe mig?
Nej.
For at erstatte Dem.
Tekster af: Helle Virenfeldt Smith