WHITEHALL PALACE, LONDÝN O ČTYŘI ROKY DŘÍVE
Doktor Franklin není nic míň
než původce a vůdce,
strůjce a lídr tajné kliky,
jejímž účelem je udržovat atmosféru hartusení a nespokojenosti
v našich amerických koloniích!
Ctěný doktor dnes stanul před královskou radou
coby agent kolonie Massachusetts Bay.
Přednáší skromnou žádost
tohoto „vznešeného“ shromáždění, jež chce sesadit královského guvernéra.
V zájmu míru, jak tvrdí.
To je mi tedy prazvláštní mír, když špiní vody bostonského přístavu
čajem Východoindické společnosti za 10 000 £!
Předkládám vám toto.
Hanlivý článek na stránkách listu Public Advertiser.
„Pravidla, dle nichž lze velkou říši přeměnit na malou“.
Článek je podepsán „QED“.
Quod erat demonstrandum. Což mělo býti dokázáno.
Jak vidíte,
doktor Franklin je vskutku literát!
Toto jsou bláboly skutečného vzbouřence.
Vzpouru jsem nikdy nepodporoval.
Cha! Cha!
Pan premiér ví, že vládě Jeho Veličenstva zde v Londýně
sloužím s neochvějným zanícením.
Říkám, doktore, že zatímco na jedné straně...
- Deset let sbližuji... - ...usilujete o povýšení...
- ...kolonie s Anglií... - ...na druhé osnujete...
- ...a Anglii s koloniemi. - ...s buřiči a jinou lůzou...
- Můj jediný cíl je zachovat... - ...jak podnítit vzpouru...
- ...tu nádhernou, křehkou vázu... - Podnítit vzpouru...
- ...Britské impérium. - ...čistě jen pro svůj osobní prospěch.
Žádám královskou radu, aby žádost Massachusettského shromáždění odmítla.
Nadto žádám, aby doktoru Franklinovi byl odňat statut
zástupce kolonií Massachusetts, Pensylvánie, New Jersey a Georgie.
Žádosti pana generálního prokurátora
se vyhovuje.
Ať máš teď na jazyku cokoli, naše vyhlídky to může jen zhoršit.
Učiním z jejich vůdce bezvýznamného krále.
NASTÁVAJÍCÍ VÁLKA
DEKLARACE NEZÁVISLOSTI
NA MOTIVY KNIHY OD STACY SCHIFF
Vítězství u Saratogy! Angličané se vzdali!
Amerika vítězí!
Markýz La Fayette hrdinou u Brandywine!
Amerika vítězí!
Vítězství! Angličané u Saratogy prohráli. Amerika vyhrála!
- Počkat! Klid! - Prosím, pane. Prosím!
Tu máte. Ty jsou pro vás. Vezměte si je.
Určitě rozdejte všechny!
Má každý? Rozptýlit! Šup!
„POCHOD VZBOUŘENCŮ“
V pořádku, pane?
Nepotřebujete pomoci?
Vůbec ne. Vše v pořádku.
Bravo! Jaký to úchvatný nástroj. Bravo!
Ano, je zajímavý.
Myslím, že ten princip vymysleli Řekové.
Abbé má pravdu.
Já ho jen zdokonalil.
Tón lze ztlumit či zesílit
tlakem prstu...
a držet jakkoli dlouho.
Když se nástroj dobře naladí, nevyžaduje již žádnou další péči.
I já takový nástroj mám.
Někdy mi na něj musíte zahrát, madam.
Třeba byste ho rád rozezvučel sám.
O čempak to mluvíte?
O ničem, na co už nemyslíte, vy rošťáku.
Přisedněte si.
Tam ne. To je křeslo Marca Antonia. Sem.
Nyní, když vaše země dosáhla tak velkolepého vítězství u...
Jak se to tam jmenuje?
Saratoga. V kolonii New York.
Co je to za místo?
Na to se musíte zeptat gentlemana Johnnyho Burgoyna.
I když ten by se tam raději nikdy neocitl.
Bože, jak vám to pálí.
Víte, můj zesnulý choť byl filozof.
Měl za to, že dobro a zlo jsou pouhé výmysly nebo tak něco.
Ale pod parukou byl lysý jako dětská prdýlka.
Vy jste hrozný stařec, ale vlasů máte stále poměrně dost.
Třeba byste je ráda načechrala.
Svázala je stužkou.
A já bych vám mohl poklidně sedět na klíně.
Na mém klíně, pane, byste si příliš poklidu neužil.
Jaképak nemravné myšlenky se vám honí v hlavě, abbé?
Mně, madam?
Jen že je doktor příliš radostný, než aby nesl takové břímě.
Jaké břímě máte na mysli, pane abbé?
Osud vaší země pochopitelně.
Tak zde dnes jistý důvod k radosti mám.
Versailles to vítězství jistě zaznamenalo.
Jestli ne, pane Cabanisi, prolil jsem mnoho inkoustu zbytečně.
Povězte, příteli.
Tak takovéhle nesmysly probíráte s tou plytkou křehotinkou?
S madam Brillonovou?
To ne, probíráme hudbu, knihy a delikátní záležitosti duše.
Proto vypadáte jako vyhladovělý muž, jemuž dají kuličku hrášku.
Všem nalijte, pane Cabanisi, a připijeme si.
- Na co? - Na Saratogu?
Na pořádné hodování.
Podívejte.
To je zručnost, Vaše Veličenstvo.
Baví vás mechanika, ministře zahraničí?
Želbohu mi pro samé povinnosti nezbývá čas.
Na zámcích je zajímavé,
že pokud je nevypáčíte, netušíte, co je uvnitř.
Jenže zámek je pak rozbitý.
Vaše Veličenstvo, víte o tom vítězství u Saratogy.
Ano. Náš Jiřík si tam pěkně vylámal zuby, co?
Je to pro nás příležitost.
Bylo by rozumné ji chytit, dokud je čas.
Už zase vytahujete tu vaši alianci.
Anglie nepochybně bude hledat východisko, než utrpí ještě větší ztráty.
Američané jim ho nejspíš budou chtít poskytnout.
To bychom nemuseli utrácet za válku, že?
Jen bychom ji oddálili.
Před nepřítelem bychom působili slabě, kdybychom neměli dost odvahy jednat.
Já nevím.
- Vaše Veličenstvo má na mysli... - Já nevím.
Ano.
- Ano, mohu pokračovat? - Ano, nevím.
Zamýšlel tě odmítnout, aniž by to řekl?
Dost možná.
Chce, abys vyjednával,
ale aniž by se vědělo, že to řekl?
Mohl by.
Nastražuje past,
čeká, že neuposlechneš, a odhalí tě?
Tak chytrý není.
Jsi si jistý?
Co je v sázce?
Hanba. Vyhnanství. Vězení.
To bude zhruba vše.
A přínosy?
Francie vyhraje. Anglie prohraje. A...
Ty uspěješ.
Co mám dělat?
Charlesi, drahý,
ty už ses rozhodl.
Jen chceš, abych ti to posvětila.
Pověřím tím Gérarda.
Tak to půjde svést na něj.
Kdo by řekl, že k získání uznání Angličanů postačí zajmout 6 000 jejich vojáků?
Vystav tu madeiru, aby ji viděl.
Jistě.
Je tady.
Zabav ho.
Kam to u všech ďasů jdeš?
PLNĚ JSEM SE POHROUŽIL DO VŠECH ZÁKOUTÍ UMĚNÍ ROZKOŠE
Temple.
- Vím, že tam jsi. - Mám práci.
Jdu dovnitř.
- Co děláš? - Čtu si.
- Žádnou knihu nevidím. - Dočetl jsem ji.
Tak tedy nečteš.
Co chceš?
Poslední dobou býváme celkem často ve při.
Vážně?
Kdykoli ti radím, žene mne jen naděje,
že zlepším tvé vyhlídky v tomto světě, než ho navždy opustím.
Něco po mně chceš, že ano?
Obleč si slušný kabát a pospěš si.
Pan Gérard. Vítejte v našem malinkém hôtel.
Potěšení je na mé straně, doktore.
Drobné gesto dobré vůle našeho národa.
Kvalitní armagnac.
Jak důmyslné.
Bancrofte, mohl bys...
Zajisté.
Ministr Vergennes by rád vyjádřil... To je sýr?
Stiltonský. Odpoledne ho dovezli z Derbyshiru.
Něco tak extravagantního jsem zkrátka nemohl odmítnout.
To vážně musíte ochutnat.
Děkuji, ale anglický sýr jsem nikdy neměl v oblibě.
Dobrá tedy.
Ministr Vergennes by rád vyjádřil...
Poslyšte, nějak teď tápu. Matně si vybavuji, jak jste mi říkal,
že Jeho Veličenstvo chce, abychom si vydobyli nezávislost,
a až poté přistoupí na jakákoli jednání.
Jeho Veličenstvo, tedy, ministr Vergennes...
- Mého tajemníka znáte. - Vašeho taje...
Snad vám nebude vadit, že náš rozhovor bude zaznamenávat.
Jen aby se předešlo možným nedorozuměním.
Ovšem.
- Pane Temple. - Pane.
Tak tedy, říkal jste... Prosím, prosím.
Ministr Vergennes...
Než začneme,
požaduji váš slib, že nic z našeho rozhovoru nezveřejníte.
V Paříži se tajemství dlouho neudrží.
Nicméně.
Dobře.
A vy, pane Temple?
Máte moje slovo.
Tak já asi půjdu vyřídit korespondenci.
Co může Francie nabídnout, aby Americe zabránila
nechat se zlákat příslibem fingovaného míru s Anglií?
Víte, že od svého příjezdu do této země
prosazuji dohodu o vzájemném přátelství a obchodu, která dosud nebyla uzavřena?
To vím.
Uzavřete tuto dohodu, a Amerika zváží, že nebude reagovat
na ty návrhy, které jí nezaručí nezávislost.
Versailles je připraveno vám dohodu dle těchto podmínek nabídnout.
Potřebné dokumenty mohou být vaše v řádu dnů.
V tom případě můžeme probrat tu druhou dohodu.
Co?
Tu, která z našich zemí učiní vojenské spojence.
Ale ne, ne. Nemůžete...
Nemůžete zapřáhnout pluh před voly.
My říkáme „vůz před koně“.
Říkejte si to, jak chcete. Toto nemůže být podmínka.
Takže si nakonec stejně budeme muset poradit sami.
V tom případě, pane...
Jestli jde o vojenskou podporu za účelem obrany Ameriky, můžeme jednat.
Jednat, nebo se dohodnout?
Otevřené vyhlášení války nepřichází v úvahu.
Boje musí rozpoutat Anglie.
Což učiní, jakmile bude veřejně oznámena jakákoli dohoda mezi námi.
V každém případě bude výsledek stejný.
Chcete-li přesvědčit Jeho Veličenstvo, že aliance je...
Není snad už přesvědčený?
Jak jsem řekl, přátelství, obchod...
Vy nejste oprávněn vyjednávat?
Nejsem oprávněn rozpoutat válku.
Ale už jste tak učinil.
Prostě jen určujeme, jak a kdy začne.
Tedy...
Musím to probrat s ministrem Vergennesem.
Tak to abyste si pospíšil.
A odneste si kus sýra.
Proč nejste o vyjednáváních informován? Podezřívá vás?
To ten Francouz. Nedal mi šanci.
- Dostanete se k chlapcovým poznámkám? - Pan Franklin je opatrnější než dědeček.
Neplatím vás za výmluvy. Nějak to zařiďte.
Dejme tomu, že se uzavře dohoda.
A ta, psána chlapcovou rukou, se nějak dostane do Londýna,
- než ji půjde odeslat do Ameriky. - A vylíčíme ho jako jidáše.
- To ne. To jsem nemys... Vlastně... - Ne, ne. Najde se dopis.
V něm vyjádří neutuchající věrnost svému otci a britské koruně.
Tedy... Nic takového by nenapsal.
Kluk je neukázněný, ale není...
Zrádce?
Nemusí to napsat. Stačí, když to podepíše.
To by staříka zdrtilo.
Nestačí ho porazit, musí být i zostuzen?
Člověk může dopadnout i mnohem hůř.
To si zapamatujte.
- Vyhlášení války. - Nebral si servítky.
Až bude hotov, všichni budeme třímat muškety.
Jak mám odpovědět?
Že to se mnou projednáte.
Nedělám to zrovna teď?
Non. Teď si jen povídáme.
Projednat to můžeme, teprve až informuji Jeho Veličenstvo.
Pane hrabě.
Při vší úctě, nejsem si jist, kterému pánovi sloužím.
Sloužíte mně.
Oba sloužíme králi.
A všichni sloužíme Francii.
Takže...
Buďte uvážlivý.
Nepodlehněte jeho pochlebování.
Neříkejte nic, co nemůžete vzít zpět. A...
Pokračujte ve vynikající práci.
Má samo sebou pravdu.
Válka bude v každém případě.
Bravo! Bravo!
Děkuji.
To byl pochod, ať se generálu Burgoyneovi a jeho mužům radostněji putuje do vězení.
Tolik námahy pro tak prosté publikum.
O tak znamenitou hudbu je nutné se podělit.
Vystoupení v opeře k získání podpory pro vaši věc.
To je báječný nápad.
A pod kterým mužským jménem by se mělo provést?
Žádný muž. Je to vaše dílo.
I rytíř d’Éon by měl větší šanci.
Ale když vás ta skladba tolik potěšila, naučím vás ji.
Tedy, obávám se, že bych byl špatný žák.
Podceňujete mou trpělivost.
Dobrá.
Už jsem se bála, že jste na naše přátelství zapomněl,
když vás teď tak zaměstnávají všechny ty návštěvy.
Víte, pro nás Američany je uzavírání dohod nové.
Naší nezpůsobilosti by mohli využít.
Mi, do, mi.
Na sliby Francouzů si dávejte pozor. Vždy požadujte důkaz upřímnosti.
Vy máte dar státnictví, madam Brillonová.
Ženy jsou nuceny být odbornicemi na vyjednávání.
Jakou alianci tedy ustavíme spolu?
Nejdřív musí být mír,
přátelství a věčná láska mezi námi.
A podmínky udržení tohoto míru?
Doktor Franklin zůstane v mé společnosti
tak moc a tak dlouho, jak si budu přát.
A zatímco v této milé společnosti budu?
Budete dělat cokoli, co vám řeknu.
Cokoli, co dělat smím.
Jsou tyto podmínky přijatelné?
Žádáte monopol na mé city,
aby na ostatní milé dámy žádné nezbyly.
Dámy, jako je třeba pradlena z Auteuilu?
Přirozeně bych požadoval reciprocitu.
Vaše podmínky?
Řečený doktor Franklin od madam Brillonové odejde, kdykoli bude chtít,
zůstane pryč, jak dlouho bude chtít,
a bude milovat kteroukoli další ženu, jež se mu bude líbit.
Asi máte pravdu. Zřejmě vás učit nemohu.
Ach, madam.
Já myslel, že jen cvičíme.
Ovšemže.
Přijel jste sem zajistit vítězství pro svou zemi.
Vše ostatní je jen kratochvíle.
Tak o vás ale nesmýšlím.
- Ty hodiny strávené ve vaší společnosti... - Nás oba těšily.
Pokud stojíte o další, stačí říci.
Svatba je také druh aliance, ne snad?
A ne vždy strany podmínky dodržují.
Ale i tak je to aliance. Která se nemá jen tak rozbíjet.
Přijímám podmínky, které navrhujete,
neboť každá dohoda musí být kompromisem.
Můžeme pokračovat?
To je lidí. Všichni nadšení pro Ameriku.
Půlka z nich jsou policisté. A ta druhá špehové.
Mám říct Simonovi, ať je pošle pryč?
Já řekl, ať je pustí sem.
Dobrá. Šachy nemůžou hrát tři, viď?
Tentokrát chci, abys zůstal.
Doktore Frankline. Děkuji, že jste mne znovu přijal.
Vítám všechny návštěvníky, pane Williamsi. Již znáte mého kolegu, doktora Bancrofta.
Pouze z doslechu.
Ujišťuji vás, že není ani zdaleka tak prohnaný, jak se říká.
Můžeme si promluvit v soukromí?
Milerád bych vám vyhověl,
ale když jsme tak učinili naposledy, přišel jsem o jisté věci.
A jsem celkem pověrčivý.
Myslel jsem, že chcete vyjednávat.
To rozhodně chci. Prosím, začněte.
Tady venku?
Na vzduchu je to osvěžující.
Pokud by bylo možné obstarat pas,
byl byste ochoten jednat v Londýně bez jakéhokoli vměšování Francie?
No tedy, moje nedávná zkušenost nebyla vůbec příjemná.
Tady jsem mezi lidmi, kteří mě milují a uznávají.
Jste příliš moudrý, než abyste zaměňoval pochlebování za státní řešení.
Zdaleka tak moudrý nejsem.
Nechce se mi věřit, že by kdy něco mohlo Ameriku přesvědčit,
aby se vrhla do náruče Francie.
Právě naopak, pane Williamsi.
Amerika byla do náruče Francie dotlačena a vehnána.
Vážně si můžete dovolit spoléhat na tak zdráhavého spojence?
Náš parlament je připraven udělit koloniím autonomii.
Amerika by měla úplnou kontrolu nad vnitřními záležitostmi.
Autonomie není nezávislost.
Musíme donekonečna slovíčkařit?
Koneckonců jsme všichni Angličané.
Co myslíš?
Neměli bychom to probrat o samotě?
K obezřetnosti nevidím důvod.
Ze své pozice můžeme využít výhody a ukončit nelukrativní válku.
Doktor Bancroft má pravdu.
Koruna je zrovna teď velkorysá.
Ale já nejsem.
Příteli, zvaž, co ti nabízí.
Nabízí příliš málo a příliš pozdě.
Jestli jste nechtěl vyjednávat,
proč jste chtěl další schůzku?
Aby nás všichni viděli při rozhovoru.
Williams? Co je zač?
Údajně vyslanec anglického premiéra.
- O čem mluvili? - Nedalo se to poznat.
V Passy je to samý špeh. To žádný neovládá svou práci?
Domnívám se, že to doktor celé zařídil v našem zájmu.
Samozřejmě.
Chce, abychom jednali ve spěchu a zmatku.
A neděláme to tak?
Řekněte Franklinovi, že v případě války Francie zaručí Americe nezávislost.
Ale nezaručujeme, že k tomu dojde.
Když bude tlačit...
Dáváme záruky, ale nic nezaručujeme?
Přesně tak. Teď odejděte.
Víme, o co vám jde.
Netuším, o čem to mluvíte.
Nejste jediný, kdo má informátory.
Myslíte, že můžete vybílit státní pokladnu a rozpoutat válku bez našeho vědomí?
Pánové, cokoli činím... pokud bych tak činil...
činím s královým souhlasem.
Tak proč nám o tom neřekl?
Odpověď se tak nějak nabízí.
Blafujete.
Myslíte?
Co zajít za Jeho Veličenstvem a zeptat se ho přímo? Jistě bude rád.
V Bastile prý mají pěknou knihovnu.
Aby se vězni nenudili.
Versailles Americe zaručí nezávislost
za podmínky vyhlášení války mezi Francií a Anglií.
To je nadmíru vítaná nabídka.
To bych řekl.
Jenže pokud válka vyhlášena nebude...
Pardon?
Čeho se obáváte?
Nedojde-li k vyhlášení války, Francie bude dál zvesela obchodovat s Anglií,
zatímco nás britská armáda zcela rozdrtí.
A co tedy chcete?
Záruku.
Té záruky?
Ano.
A jakou podobu by ta záruka záruky měla mít?
Zlato dokáže přesvědčit vždy.
Kolik zlata?
Šest milionů livrů.
Půjčka šesti milionů livrů.
Dar šesti milionů livrů.
Dáme vám šest milionů livrů a vy...
My je utratíme.
Chcete přeci, abychom vyhráli, ne?
Sepište to, pane Temple.
Ale jděte.
Oba víme o všem, co se v králově kočáře šustne.
Ale co v kočáře královny?
Takže vy mi chcete lhát do očí.
„Lhát“. To je to nejapolitičtější slovo, pane velvyslanče.
Popíráte, že kujete pikle se vzbouřenci, abyste Anglii obrali o její území?
A zase. „Pikle“.
Prokrista, pane. Nevidíte, že nás má Franklin oba za hlupáky?
Nemá pravomoc s kýmkoli vyjednávat.
Pak byste neměl mít důvod k obavám, ať to dopadne jakkoli.
- Promiňte, pane, ale... - Král si vás žádá.
Hned teď?
Pane Stormonte,
s politováním musím náš rozhovor předčasně ukončit.
Pane. Požaduji odpověď.
Oba bychom ji měli dostat co nevidět.
Naše záležitosti se pozvolna vyvíjejí, že?
A pak znenadání...
Krásný kovodělný kousek, Vaše Veličenstvo.
Hovořili se mnou hrabě Maurepas a pan Necker.
Vskutku, pane?
Monarchie spolčená s povstaleckou armádou chce svrhnout krále.
Jaký dojem by to vzbudilo?
Nikdo nedokáže předpovědět budoucnost.
Jistě ne svou vlastní.
Spoléhám na svou radu ministrů.
Když nemohu věřit jim, jaké mám prostředky?
Vy jste král.
Máte veškeré prostředky.
Chci, aby mě lid miloval.
Ale republika mi nepřijde jako dobrý nápad.
Doufám, že se jí nedožiji.
Utvořte tu alianci.
A dejte anglánům pořádnou lekci.
Máte ze sebe radost?
Co jste mu řekl?
Že válku jde financovat bez zvýšení daní.
Přesně to chtěl slyšet.
To nás staví do dobrého světla, ne?
Ano?
Co to máš na sobě?
Taková malá odplata.
Kdo je tam?
- To jsem já, pane Temple. - Dále.
Ano.
Omlouvám se za vyrušení. Práce jde od ruky?
Jsem skoro hotov.
Máš krásné písmo, mladý muži.
Troufám si tvrdit, že lepší než dědeček.
Nerušil bych, ale doktor Franklin už šel spát,
a jisté dokumenty vyžadují jeho podpis.
Doufal jsem, že je podepíšeš za něj.
- Ovšem. - Ano. Děkuji.
- Takže už bylo vše odsouhlaseno? - Pokud to schválí Kongres.
Ano.
Zítra očekáváme podrobné zprávy z Versailles
se zvláštním důrazem na dámské výstřihy.
Vynasnažím se.
„Má oddanost mému milovanému otci, krutě vězněnému...“
Pěkně vyšperkováno.
„...mne nutí odsoudit všechny, kdo se nazývají vlastenci, a hnusí se mi...“
Hnusí se mu to, že ano?
„...vzpoura, již nezákonně podněcují.“
Máte talent pro vlastizradu.
Zřejmě to myslíte jako poklonu.
Nezapomeň, dědo. Ten klobouk si nenasazuj...
Budu ho držet pod paží. Ano. Ano.
Neudělám ti ostudu.
Ať žije Amerika!
Doktore Frankline, je mi potěšením se s vámi poprvé setkat.
Kupodivu, hrabě Vergennesi, mám pocit, jako bychom byli staří přátelé.
Je zvykem, že zdejší návštěvníci nosí šavle.
Ve vašem případě je však lépe od toho upustit.
Pojďte prosím za mnou, pánové.
- Nevypadá jako velvyslanec. - Ani nemá paruku.
Kde máte šavli, doktore?
Muž, který objevil elektřinu, nyní elektrizuje dva světadíly.
Beaumarchaisovi je ctí pogratulovat novému velvyslanci Ameriky.
Lituji zranění utrpěných pro naši věc.
Nic z toho už není nutné, ale dojem je senzační.
Zástupce spojených kolonií amerických, pan Benjamin Franklin.
Vaše Veličenstvo, doktor Benjamin Franklin
a jeho vnuk William Temple Franklin.
Vaše Veličenstvo.
Ujistěte prosím Kongres o mém přátelství.
Doufám, že naše aliance...
bude přínosem pro obě naše země.
Vaše Veličenstvo se může spolehnout na vděčnost Kongresu
a jeho věrnost svým závazkům.
Tak a je to.
Mohu něco dodat, sire?
Kdyby všechny monarchie měly vládce vašich morálních kvalit,
nikdy by se netvořily republiky.
Netvrdím snad totéž?
Bien, docteur, tak jsme se oba prolhali až k partnerství.
Prolhali, pane? Jen jsme předjímali budoucí pravdu.
Američané jsou tu!
Moc nemluvte. Ona dokáže být... fouineuse.
Co prosím?
Vlezlá.
Vaše Veličenstvo, dorazili ti Američané.
Vaše Veličenstvo, doktor Franklin.
Vaše Veličenstvo.
Povězte, doktore Frankline,
mám hrát bankéřovu kartu, nebo la carte anglaise?
Sázet na anglickou kartu se nevyplácí, Vaše Veličenstvo.
Bude to na vás.
Umíte hrát za cizí peníze, že?
Pokud ano, madam, tak proto, abych odměnil svého mecenáše
stejně jako sám sebe.
A učinil tudíž dva lidi šťastné.
Co říkal?
Že utrácení králových peněz potěší dva lidi.
Přisedněte si...
a říkejte, jak mám hrát.
Když prohraji, povím manželovi, ať s vámi neuzavírá dohodu.
A když vyhrajete?
Možná vám sama koupím dělo.
To je hra podle mého gusta.
Omluvte mne.
Říkal jsi jen pár lidí.
Čtyřicet, padesát...
Musíme jim tolik nalévat?
Je to investice, drahá.
Do čeho?
Do Ameriky. Podepsala se dohoda, teď si každý bude chtít ukrojit.
A za kým budou muset jít? Za tím, kdo je u zdroje.
Chceš říct za tím, komu doteď nezaplatili?
Král tomuhle možná rozumí víc než ty.
Konečně svět slyší vaši hudbu.
Svět? Možná tak moji sousedi. Ne že by je zajímalo, kdo ji složil.
Tak jim to musíte dát vědět.
To by se nepatřilo.
Když lidem nepovíte, kdo jste, tak si...
Tak si názor udělají sami.
Madam, já z vás ještě udělám Američanku.
Pozor!
Prosím o pozornost!
Mesdames et messieurs.
Dámy a pánové,
dnes večer k vám mluvím ve dvou jazycích.
Neboť náš král stvrdil to, co víme
v srdci, že tak bylo vždy.
Že mezi starou duší Francie
a mladistvým duchem Ameriky
je pouto přátelství a porozumění,
které nic nemůže přetrhnout.
Na přátelství.
Na svobodu.
Na Franklinitu!
Jak je libo, madam.
Konečně je ze mě podstatné jméno.
Copak tam máte?
Prázdnou sklenici.
Tak to napravíme.
Haló! Tady.
Už jdi do háje.
Připíjím na to, co děláte.
Musíme si promluvit.
Beze všeho.
Jaké má váš chlapec úmysly?
Myslíte Templa?
Ohledně čeho?
Ohledně mojí dcery.
Tedy, chová ji v nejvyšší úctě.
Tak dohodneme podmínky.
Chci to sfouknout, než bude příliš stará.
Navrhujete...
Naši vlastní alianci. Jestli mi rozumíte.
Velmi moudré.
Takže souhlasíte?
Nic by mne ani mého vnuka neučinilo šťastnějším.
Tak se na to napijeme.
A madam Brillonová?
Co je s ní?
Ona je pro tu unii též?
Na tom nesejde.
Co jsi řekl potom?
Že nadešel čas uzavřít dohodu,
jinak budou oba národy trpět.
To je přimělo k podpisu?
A pak ses setkal s královnou.
Vždy jsi v centru dění.
Co budeš dělat dál?
Tohle.
Můj chlapče!
Slečno.
Dědečku, my...
Dnešek je dnem úžasných aliancí.
Pan Temple mi to zrovna vyprávěl.
Temple je báječný chlapec.
Vy jste báječná dívka.
Tvoříte báječný pár a já se půjdu vychcat.
Jste opilý.
A vy, pane, jste zatracený mizera, ať jste kdokoli.
Svatá prostoto.
Ne, John Adams z Massachusetts.
Pane Adamsi, co tady děláte?
Mohu se vás zeptat na totéž.
Věnuji se...
Právě jsem dojednal...
Poslali vás, abyste mi pomáhal?
To ne.
Abych vás nahradil.
Překlad titulků: Jiří Sailer