СЕРІАЛ NETFLIX
Так! Так! Так! Так!
Зенко, вперед!
Так! Так! Так! Так!
Зенко, рушаймо!
Зенко, вперед!
БЮРО ЗНАХІДОК
Де б ти не був, Зенколіт тебе знайде.
Знайти мене і впіймати - різні речі.
Піймав.
Давай поміняємося. Я за пульт, а ти ховайся.
Обережно, навіть мені складно керувати ним,
а я ж профі в пілотуванні дронів.
Гадаю, я зможу…
Ще трішки, і в мене була б нова коротка зачіска.
Он він.
А це що таке?
Лишень погляньте на це.
Схоже на ящик для загублених речей.
Не може бути. Я гадав, ми повернули всі речі
зі всіх міських бюро знахідок.
Окрім цих.
Просто у нас під носом, у громадському центрі.
Гадаю, у нас з'явилося нове Зенко.
Так вишукано. Хто б таким користувався?
Окрім мене, звісно.
Без сумніву, він належить Роні.
З чого ти взяв?
Сторінка 22 у «Фактах про всіх».
Рона полюбляє оперу.
Цей маленький бінокль називається театральним.
Гадаю, моя книга допоможе нам
повернути ці речі сьогодні ж.
Чудово. Нумо до роботи!
Я все зроблю.
Понзу, режим місії.
Так! Так! Так! Так!
Так!
Ная!
Арі!
Еллі!
Джекс!
Командо Зенко, вперед!
Гонг пролунав. Хтось нас викликав?
Ми знайшли загублені речі
в підвалі громадського центру.
Хтозна, як давно власники втратили їх.
У мене серце крається.
Що ж, командо, це Зенко саме для вас.
Не знаю, Понзу.
Схоже на якийсь наворочений блендер.
Ні. Це дрон.
Я вирішив, що нам не завадить такий дрон, як у Гебріела.
Однак Арі був би не Арі,
якби не вмонтував туди лазери, хапачі
і інші прикольні штуки.
Він літає і може стати у пригоді,
тож я назвав його…
Не думаю, що він назвав його Понзу-коптером.
Власне, я назвав його…
Так, я назвав його Понзу-коптером.
Гаразд, у нас є речі, які потрібно повернути.
Так.
Ваше завдання - з'ясувати, чиї це речі,
і повернути їх власникам.
Це буде легко завдяки моїй зеленій книжечці.
Лиш пам'ятайте:
дуже просто забути залити локшину окропом.
Тож локшина - це одне…
А окріп - інше?
Впевнена, пізніше зрозуміємо.
Гаразд, до діла.
Командо Зенко…
Вперед!
Почнемо з елементарного.
Театральний бінокль Рони.
Пам'ятаєш, як ми ходили в оперу?
Ех.
Поки я не загубила свій театральний бінокль.
Я так за ним сумую!
Мій бінокль!
Звідкіля він тут взявся?
Гавань Гармонії повна чудасій.
Ходімо, Блиску,
купимо квитки в оперу!
Так.
Що далі?
Підручник з анатомії.
Кому треба знати, яка кістка до якої кріпиться?
Моєму дядечку Єну.
Цим займаються в медінституті.
Вивчають кісточки.
Мій підручник з анатомії?
Я думав, що загубив його.
Ану чи я згадаю.
Гомілка з'єднана з коліном?
Вгадав! Так!
Це просто.
Певен, вона належить нашій найліпшій садівниці.
Оце так!
Моя лійка знайшлася.
Гавань Гармонії повна чудасій.
Залишився останній предмет.
Доволі пом'ятий.
Однак не дуже заслинений.
Певно, він Лули.
На сторінці 79 написано, що вона обожнює м'які іграшки,
а її ведмеді щомісяця вирушають у хімчистку.
Бінго!
Треба повернути ведмедя в кімнату Лули.
- Поки її нема вдома. - Буде зроблено.
Тут надто людно. Мене можуть помітити.
Здається, це завдання для Понзу-коптера.
Гарна думка.
Ведмежа посилка на підході.
Або ні.
- Оце так пощастило. - Так!
Краще залишу тебе тут,
раптом хазяїн тебе шукатиме.
Тримай перекус, може, чекатимеш довго.
То він не її?
Мабуть, ведмедик належить іншій дитині.
Або…
Відповідь має бути в моїй книзі, так?
Її просто треба знайти.
Джексе, не біда, якщо там немає відповіді.
- Ми можемо… - Стривайте!
Ведмідь - одна з трьох улюблених тварин Донни Дансмор.
Може, вона власниця. І гляньте.
Он Донна. Повернемо його просто зараз.
Може, вона його не помітила?
Так!
Вона дуже зосереджена на своїй роботі.
А ось і я.
Тепер вона не зможе його не помітити.
Ти чому мене переслідуєш?
Гаразд, напевно, це ведмідь не Донни.
Якщо не Донни, то чий?
Відповідь має бути десь тут, правильно?
Або ж вона може бути тут.
Так, треба пошукати зачіпки.
Одного разу я грала детектива в п'єсі.
Таємничу письменницю і майстерну слідчу Ебігейл Мардер.
А у мене є жетон Юного детектива.
До справи.
Ледь надірваний шов.
Його часто обіймали.
Що це за коричнева плямка?
Шоколадне морозиво?
Власне, пахне соєвим соусом.
Заждіть. Це ведмідь тітоньки Юкі!
Хто ще так любить соєвий соус?
За винятком Понзу.
Ого, гарна здогадка.
Що скажете, пане Ведмідь?
Готові повертатися додому?
Юкі, гарні новини.
Останній предмет із ящика знахідок - це…
Твій ведмедик.
Ми зрозуміли, що він твій, завдяки плямі від соєвого соусу.
Такий милий…
І такий не мій.
Ні.
- Що? Справді? - Та ну!
А тепер даруйте, починається обідній наплив.
Понзу, тримайся!
Пробачте, друзі.
Я вважав, що знаю все про всіх жителів міста,
однак помилився.
Що ж, наше детективне чуття теж не спрацювало.
Я була впевнена, що це ведмідь Юкі.
Стривайте-но. Пам'ятаєте слова Юкі
про забутий окріп для локшини?
Ми так захопилися деталями,
що проґавили дещо очевидне.
Здається, я щойно знайшла окріп.
І під цим я маю на увазі окуляри.
Хвилиночку.
Мелвін?
Мій ведмедик Мелвін?
Де ви його знайшли?
Власне, ми…
Знайшли його у цьому центрі.
Справді? Повірити не можу.
Батьки подарували мені його у дитинстві,
щоб я не ніяковів через окуляри.
Ґречно вам дякую, малечо.
Я сумував за своїм ведмежам Мелвіном.
Гавань Гармонії повна чудасій.
У ПАРКУ, ПАРКУ ТЕМНОМУ
Він досі на хвості.
Хутчіше!
Глухий кут.
Не обов'язково.
Полиш мене тут.
Своїх у скруті не покидаємо.
Спасибі.
Думаю, ми у безпеці.
Попалися.
Ти знову перемогла, Нає.
Третю гру у повітряні хованки поспіль.
Моя нова улюблена гра.
Вийшло!
Цікаво, що там відбувається.
Донно, я сфотографував блакитну сойку.
Бачите?
Привіт. Як ся маєте?
Перед вами - майбутній президент
Клубу орнітологів Гавані Гармонії.
Пригальмуй, Родстере.
Ти лише кілька тижнів як член Клубу.
Потрібна ще одна фотографія,
щоб досягти звання Пташеняти третього розряду.
Зрозумів.
Згідно з офіційним довідником орнітологів,
то має бути жовтохвоста зеленопера колібрі.
Як собаці муху з'їсти.
Одна така колібрі оселилася в тому великому дубі.
Вона вилітає щоночі.
Ви сказали «щоночі»?
Саме так.
Жовтохвості зеленопері колібрі ведуть нічний спосіб життя.
- Нічний? - Таки-так.
Вони з'являються лише вночі.
Побачимося, пане Майже-Пташеня-третього-розряду.
Ти боїшся темряви, Родні?
Я? Боюся? Анітрохи.
Мені просто не подобається, коли немає світла,
адже страшні істоти можуть ховатися там,
де їх не видно.
Ти впораєшся, Родні.
Тобі не потрібно чатувати всю ніч.
Лише поки не зробиш фото.
Я не боюся чатувати вночі.
Взагалі-то, може, я чатуватиму й дві.
Якщо мене не з'їдять чудовиська.
А якщо вони захочуть занурити мене в соус барбекю?
Я не хочу занурюватися!
Схоже, Родстеру потрібна наша поміч.
Понзу, режим місії.
Так! Так! Так! Так!
Так!
Ная!
Арі!
Еллі!
Джекс!
Командо Зенко, вперед!
Гонг пролунав. Хтось нас викликав?
Родні потрібна наша допомога.
Щоб отримати звання Пташеняти третього розряду,
Родні повинен сфотографувати
жовтохвосту зеленоперу колібрі.
Але він боїться темряви.
Хоч і не визнає цього.
У мене є ідея.
Чому б не встановити кілька прожекторів?
Тому, що жовтохвості зеленопері колібрі -
нічні птахи.
Якщо буде світло, як удень, колібрі не з'явиться.
Гадаю, нам слід допомогти Родні
перебороти його страх.
Як я зазвичай кажу:
страх - як банан.
Щоб дістатися до смачної частини, потрібно зняти шкірку.
А якщо Родні не любить банани?
По-перше, ти не зрозумів.
А по-друге, як можна не любити банани?
Командо, ваше завдання - допомогти Родні зробити це фото
попри його страх темряви.
Так. Давайте допоможемо Родні стати Пташеням третього розряду.
Командо Зенко…
Вперед!
Ліхтарик - є.
Фотоапарат - є.
Телефон - є.
Пундики - точно є.
У мене є все необхідне.
Тут не так вже й страшно.
Як життя, брателику?
Хотів пересвідчитися, що у тебе все гаразд.
Підтверджую, Гебріеле.
Краще й бути не може.
Орел приземлився.
Справді? Де?
Орли тут не водяться.
Ні, «орел» - це кодове ім'я для Родні.
І схоже, в орла з'явилася компанія.
В особі однієї задерикуватої голубки.
Так, Гебріеле, базовий табір по спостереженню за колібрі
повністю функціонує.
Круто.
А ти вже зустрів привида Горді?
У парку є привид?
Схоже, Горді вкрав мої пундики!
Потрібно забрати пундики в Йоланди,
поки Родні не почав вірити в привидів.
Ходімо, Джексе.
Ану повернися, крадійко випічки!
Вона сіла на даху крамниці.
Обожнюю суші-присоски. Запашні та липкі.
Не сьогодні, маленька злодюжко.
Йоландо, поглянь…
Шкода твої пундики, друзяко.
Зате навряд Горді повернеться,
якщо, звісно, вони не були з кремом.
Але з кремом - мої улюблені.
Ось же вони. Там, де я їх і залишив.
Тому що не існує ніякого привида Горді.
- Адже так? - Можливо.
Бувай.
Примітка на майбутнє: не слухати Гебріела.
Немає місяця - не біда.
Адже зі мною мій вірний ліхтарик.
Сіли батарейки?
У мене є батарейки.
Але як їх йому підкинути?
Як щодо рогатки?
Що це було?
Запасні батарейки?
Тобто… Запасні батарейки!
Які я завжди беру з собою.
Родні Джей Дінкле, інколи ти дивуєш сам себе.
Так я і думав. Боятися нічого…
Як ся маєш, Родстере?
Донно!
Що ви тут робите?
У парку? У темряві?
Вирішила заскочити.
Дізнатися, чи зробив ти фото колібрі.
Поки ні. Можна питаннячко?
Привид Горді існує?
Звісно ні.
Так і знав!
Є привид Гарі.
Що?
Гаразд. Зберігай спокій.
Ти - Родні Джей Дінкл,
дипломований Юний охоронець.
У тебе все під контролем.
І не існує ніяких привидів.
Що це за виття?
О ні.
Не смішно, капосна колібрі.
Хвилиночку.
Колібрі!
Не лети нікуди, поки я не знайду фотоапарат.
Куди він подівся?
Мабуть, його взяв Горді.
Чи Гарі!
Або ж вони працюють у парі!
Все. З мене досить.
Здається, Родні йде геть.
А він так і не зробив фото.
Гаразд, у нас ще є шанс.
Нає, лізь за фотоапаратом Родні.
А я зніму шкірку з банана.
Час вибиратися звідси.
Алло?
Привіт, Родні. Як справи?
Жахливо.
Тут темно і страшно,
привиди вкрали мій фотоапарат,
і я більше не хочу бути орнітологом.
Знаєш, якось одна розумна людина сказала мені,
що страх - як банан.
Гарно.
Гадки не маю, що це значить, але звучить гарно.
Це означає, що потрібно подолати неприємності,
щоб дістатися до радощів.
Яким чином?
Заплющ очі і дихай повільно та глибоко.
Камера у Наї.
Та колібрі може полетіти геть
будь-якої миті.
Вона не встигне спуститися до Родні.
Відправляю Понзу-коптер.
Вирушаю на позицію для передачі вантажу.
Забудь про усі лихі події,
думай лише про хороші.
Ти з'їв кілька смачних пундиків.
Полагодив свій вірний ліхтарик.
Тобто…
Я так гадаю.
А зараз, тільки-но будеш готовий,
я хочу, щоб ти розплющив очі і почистив цей банан.
Мій фотоапарат!
Вийшло.
Перед вами Родні Джей Дінкл,
Пташеня третього розряду.
Дуже вражає.
Особливо якщо зважити на те, що я трохи боявся темряви.
Але як я зазвичай кажу: страх - як банан.
Та невже?
Еге. Я їм його на сніданок.
ЗА МОТИВАМИ КНИГ «ДИТЯЧИЙ САДОК ДОДЖЬО»
Так! Так! Так! Так!
Зенко, вперед!
Зенко, рушаймо!
Зенко, вперед!
Переклад субтитрів: Христина Сеньків