După 15 ani de jurnalism, știu că titlul te ajută să susciți interesul publicului.
Al meu ar suna așa: „O localnică de 37 de ani și-a distrus viața.”
Acum cinci ani, Nell Serrano a renunțat la carieră să se mute la Londra cu un tip.
Dorm!
A mizat pe dragoste, dar și-a luat-o în freză.
Acum a revenit acasă și caută să se hidrateze.
Dar cui îi trebuie o carieră promițătoare, o nuntă ca în povești
sau lenjerie curată când poți purta slip?
Din nou!
Vestea bună? Colocatarul bizar găsit pe Craigslist e tare destins,
fără apucături pasiv-agresive.
PLIMBĂ CÂINELE!
Mă pune să-i plimb cățelul. E sfios când face caca.
Câinele, nu stăpânul.
De-asta am întârziat în prima zi înapoi la vechea slujbă.
Dar am prins ultimul loc de parcare, deci e semn bun.
Scuze!
Trebuie să fac curat în portbagaj.
Revin cu detalii pe subiect pe măsură ce apar.
Încă nefericită Încă nepregătită
Încă necăsătorită Încă neîmplinită
Încă imatură
N-am murit încă.
Ai întârziat.
Le-am zis că ai telefonul pe ora din UK și că ai donat sânge. Prefă-te năucă!
De ce nu mahmură? Chiar sunt!
- Ia o plantă, cadou de bun-venit! - Înapoi la vechea slujbă?
- Niște pixuri că e ziua ta. - Te-ai simțit obligată?
Păzea, e rubrica sportivă. Nu, e un gest din dragoste.
Nu-i frumos să furați!
- Nu ești șeful meu. - Așa-i.
- Dar sunt al tău. E aiurea? - Aiurea e că voi doi ați ajuns șefi.
Ea e șefa rubricii de sfaturi de viață, așa că nu cred că se pune.
Zise dl Actualitate care editează articole despre planurile de urbanism.
Auzi, nu ești așteptată la o discuție despre sandale sau ceva?
Ascultă aici, cutră... Chiar am întârziat la o discuție despre sandale.
Ne vedem la cafea!
De ce mă ocup? De știri locale? De infracțiuni?
De morți.
Nu! Îmi dai rubrica de necrologuri?
Ăsta e noul tău birou!
- Bine, recunosc, e o debara. - Tot e prea mult spus.
Trebuie să reîncepi de undeva, Nell.
Poftim, primul tău necrolog.
Monty Waxberg. Sigur îl știi. E celebru pentru un cântecel de reclame.
- „Guma de mestecat delicioasă.” - Urăsc melodia.
Nu judeca un om după cântecele compuse, Nell.
Toată lumea are o poveste, trebuie doar s-o afli.
Nu atinge țeava de colo! O să rămâi fără piele.
Îți fac eu cinste. Așteaptă puțin.
- Dă-le încoace! Mamă! - Bun...
De-asta te iubesc. Încă știi să te distrezi.
- Nu mai merge claxonul. - E o pompă de sân.
Mai ții minte când le arătam oamenilor sânii?
Acum hrănesc oameni cu ei. Ce-am fost și ce-am ajuns!
Ești o mamă dată naibii, cu serviciu,
care a născut doi oameni care îmi sunt foarte dragi.
Să nu uit! Tilly poartă zilnic la școală rochia menită pentru nunta ta.
- Ca să știi. - Îi place să pună sare pe rană.
Când ești gata să vorbești despre Phillip, mi-am notat numeroase răutăți în jurnal.
- De-abia aștept să ți le spun. - Nu sunt interesată.
De ziua mea, vreau doar să ne distrăm ca pe vremuri.
Deși acum îmi ia trei zile să-mi revin.
- Bine? - S-a făcut.
Vai, nu! Ascunde-mă!
- Nu-mi vine să cred. Poate nu mă observă. - Poftim? Ce e? Cine e?
E dra Scotch.
Nell, nu poți să-i mai spui așa! Lexi e șefa ta acum.
Deși o să sune ieșit din comun, să știi că am devenit...
- Te pocnesc. - ...prietene.
- Poftim? Dar n-o suportăm. - Da, știu, iartă-mă.
Lucrează aici fiindcă tatăl ei deține ziarul și jumătate din Pasadena.
Da, e bogată și ciudată. Crede că Old Navy are legătură cu armata.
Când ești mamă cu serviciu, e greu să cunoști femei ca tine.
Poftim? Cum rămâne cu Tina? Mereu vorbea despre copiii ei. Era chiar înduioșător.
Copiii erau păpuși.
Ne cam facem griji pentru Tina.
- Bună, Tina! - Bună!
COMPLEXUL BROOKMORE
Ce avem noi aici?
Vai, dar nu era cazul!
Să sperăm că asta nu e cu cireșe.
Nu, e cu caramel.
Ai studiat la Stanford?
Da. De ce mănânci bomboanele iubitei mele?
- E ziua mea. Credeam că-s pentru mine. - Nu.
Scârbos! Plec la San Diego, fără bomboane, să-mi vizitez iubita.
Nu uita să-l plimbi pe Arthur.
Folosește pungi compostabile. Nu-i spune să se abțină!
- Dacă faci mai cald de 20° C, voi ști. - Am înțeles, să trăiți!
- Ai planuri pentru ziua ta? - Da.
O să dau o petrecere-monstru, cu butoaie de bere și o formație reggae,
fix lângă bicicleta ta Peloton.
N-ai voie, avem un contract care spune că orice musafiri trebuie preautorizați...
- Era o glumă? - Evident.
Frate, ai Asperger sau care-i faza?
Da.
Serios? Îmi pare rău, nu trebuia să zic asta.
N-am Asperger. Chiar ai crezut că am?
- Sincer, cam da. - Chiar am.
Bine, weekend plăcut!
COCKTAILURI DESCHIS
Mulțumesc.
Mamă, 14 dolari pentru un cocktail!
Pe vremuri, sintetizam LSD în cadă și distribuiam drogul gratis.
Mi-e dor de anii '90!
De ce stai cu nasul numai în telefon?
Să spun drept, eram curioasă dacă fostul logodnic s-a deranjat
să mă felicite de ziua mea, dar nu e cazul.
Știi ce poți face ca să uiți pe cineva? Să te cuplezi cu altcineva.
Tare. Mersi de sfatul înțelept!
- Salut! - Uite-o pe sărbătorită!
- Da! - Bună!
Știu că ai zis că nu vrei cadouri, dar ți-am luat ceva de la benzinărie.
Vai, nu trebuia!
Prezervative și lozuri?
Presimțim că va fi un an norocos!
Ne vom distra în seara asta indiferent cine își face apariția.
Cine mai vine?
Bună, Veveriță! Scuze că am întârziat.
Nu te deranjează că am venit neinvitată la petrecere?
Nici vorbă, doar suntem colege de serviciu.
Mă rog, nu „colege”.
Glumesc.
- Deși așa stau lucrurile, sunt șefa ta. - Știu.
Dar să știi că mă străduiesc să fiu o șefă diferită de tatăl meu.
El era indiferent și rupt de realitate.
Fractura de coloană din probele olimpice de dresaj mi-a arătat
că succesul jocheului e strâns legat de cât de mult trage calul.
Iar tu ești calul meu de bătaie.
- Auzi, Lexi... - A sunat bizar și arogant?
- E un om, nu un cal. - Vezi, am nevoie de tine.
Apropo, mai știi weekendul din carantină când am fost în aceeași bulă cu familiile?
- Ați format o bulă împreună? - Da. Ne-am distrat de minune!
Știu că multora nu le-a plăcut pandemia, dar mie mi-a mers bine.
În fine, într-o seară, eu și Sam am dat iama în sauvignon.
Asta i-a dezlegat limba și mi-a spus franc ce impresie dau uneori oamenilor.
De-asta
mă bucur mult că am o prietenă ca tine.
Contează pe mine!
- Nu te deranjează că a venit, nu? - Deloc.
Dar nu știam că sunteți prietene atât de apropiate.
- Scuze. - Nu face nimic.
- Dar mi-ești datoare cu încă o ieșire. - S-a făcut!
Am bilete pentru o petrecere în club sâmbătă. Tema e balul anilor '80.
Ne îmbrăcăm în mireasă și în domnișoară de onoare.
- Dacă tot le avem... - Mi-ar plăcea.
Numai că am deja planuri pentru sâmbătă seară.
- Ai ceva planificat cu Lexi. - Da.
Mai că ne-a reușit!
Aplauze pentru Dennis și dra Scotch.
- Dra Scotch? - Asta era porecla ta.
Pe vremuri, ne amuzam pe seama ta.
- Nell, destul! - De ce? Hai să-i spunem!
Dra Scotch: n-ai lipici și ești arogantă.
Credeam și că ești din Scoția. Țipi ca ăla din Inimă neînfricată.
Asta m-a convins.
Hai că și vouă vi se pare amuzant!
Nu doar mie, nu?
Da, clar. Mă duc să-mi iau geanta.
Bun. Încă o rundă!
COMPLEXUL BROOKMORE
BĂUTURĂ ALCOOLICĂ FRUCTATĂ
„Dacă citești mesajul, frigiderul e deschis de prea mult timp.”
Dumnezeule!
Cum am ajuns în situația asta?
Se mai întâmplă.
Nu știi unde te poartă viața.
- Dacă te apropii, te omor! - Nu te deranja, sunt mort deja.
Vrei să mă omori? Te rog, nu face asta. Te implor!
Nu sunt aici ca să te omor.
Numele meu e Monty Waxberg.
Gumă de mestecat delicioasă O distracție savuroasă
Ăla sunt eu!
Nu. Eu nu văd oameni morți. Nici vorbă!
E de la cartofii cu brânză, tort, cele cinci cocktailuri și jeleuri.
Te crezi star rock, scumpo?
Tu nu-ți poți da cu părerea, fiindcă nu exiști!
Așa că o să mă duc în camera mea, o să încui ușa
și o baricadez cu câteva cutii grele.
Nu mi-e teamă că ești aievea, vreau să-mi pun sângele în mișcare.
Iar mâine-dimineață nu vei mai fi aici. Noapte bună!
'Neața!
- Nu te apropia! Cum ai trecut de cutii? - Habar n-am. E prima dată când mor.
Dar, de când am murit, n-a mai trebuit să urinez, iar asta îmi ocupa mult timp.
- Bate cineva. - Da?
Ai pățit ceva? Te-am auzit țipând.
Tu nu...
- N-am nimic. - Bun.
Să faci curat în living, te rog, e plin de prezervative.
- De ce crezi că am luat aspiratorul? - Super.
În caz că nu știai, ești singura care mă vede.
- Nu! - Ba da.
Nu se poate!
Ce mi se întâmplă? Nu e cu putință să fie adevărat! Dumnezeule mare!
Știu că am fost tristă în ultima vreme și poate chiar deprimată.
Nu m-am îngrijit cum trebuie și mi-ar prinde bine puțin sport.
- Bun. Propun o plimbare cu bicicleta. - Nu, mersi. Ies puțin până afară.
Siri, SMS către Sam.
Scuze că am băut peste măsură aseară. Ne vedem la o cafea?
Evită locul ăsta!
Am două cuvinte pentru tine. Gând. Aci.
Nu!
Pornește imediat!
Nell, dă-te jos! Ăsta e tipul care m-a omorât.
- Poftim? - Glumesc. Am murit de cancer de prostată.
Nu te mai ține după mine! Destul! Ce trebuie să fac ca să scap de tine?
Nu știu. Habar nu am de ce sunt aici.
N-am primit instrucțiuni. Managementul lasă de dorit.
În filme, există mereu o formulă magică, care eliberează sufletul.
Precum, „Te iert pentru viața ta eșuată. Pășește în lumină, Carol Anne!”
- „Viața mea eșuată”? - Da, exact.
M-am documentat: ești defunct și divorțat de două ori.
Am urât guma de mestecat din cauza cântecului tău!
Te crezi mai brează? Mi-a luat sub 24 de ore să aflu că nu ești vreo dulceață.
Bei prea mult, pizmuiești fericirea celor din jur
și dai bir cu fugiții la primul obstacol întâmpinat.
Nu. Refuz să primesc lecții de viață de la morți!
Cum ziceam, dai bir cu fugiții.
Nu dau... Nu se poate!
Tare! M-ai făcut să ratez apelul lui Sam.
Am primit mesajul tău. Situația a cam degenerat aseară.
Știu că pe vremuri n-o suportam pe Lexi,
dar m-a ajutat mult cât ai fost plecată.
În plus, e șefa noastră. În locul tău, mi-aș cere scuze.
În fine, ne auzim mai încolo.
Ce ai de gând să faci?
Mamă!
Impresionant birou, Lexi.
Todd, calul care m-a aruncat din șa. Încerc să nu uit de eșecurile suferite.
Cu ce te pot ajuta?
Ți-am adus niște gogoși în semn de pace.
M-am purtat urât aseară și voiam să-mi cer scuze.
Voi da dovadă de profesionalism pe viitor.
- Sunt din camera de recreere? - Nu.
Câteva sunt începute și scrie „camera de recreere” pe cutie.
Bine, le-am furat de acolo. Scuze. Pe curând.
Cam fără tragere de inimă scuzele astea.
E limpede că ai ceva pe suflet, așa că fă-ți meseria de reporter.
- Spune tot. - Nu cred că e o idee bună.
Uite alta! Avem 30 de secunde să spunem verde-n față ce credem una despre alta.
Fără repercusiuni, bine? Încep eu.
Faci urât când te îmbeți.
Fără menajamente, deci?
Cred că ești nepermis de apropiată de calul tău.
Bluza pare luată dintr-un second-hand.
- Eu am mâncat din gogoși. - Încă lucrezi în gazetărie.
Și tu faci parte din același domeniu!
Știam că nu mă vrei la petrecere, dar am venit.
Nu meriți o prietenă ca Sam.
Inițial, am refuzat să te angajez.
Ai renunțat la carieră pentru un tip și v-ați despărțit. De ce să te ajut?
Dar Sam mi-a zis că ești deprimată și că ți-ar prinde bine o nouă șansă.
De-asta te-am angajat. Dar sunt șefa ta. Dacă nu-ți faci treaba, zbori de-aici.
Chit că ai prieteni sus-puși.
E bine de știut.
- Nu e un exercițiu distractiv. - E și mai și în familie.
- Ești aici? - Da.
Tot închid și deschid ochii în speranța că mă voi trezi în Madrid.
Aoleu, ce-ai pățit?
Nu știu de ce, dar am crezut că, odată întoarsă acasă,
lucrurile vor reveni la normal.
Dar totul s-a schimbat.
Mă simt alienată de cei din jur.
Și ce e de făcut? Ai de gând să stai aici și să-ți plângi de milă tot restul vieții?
Am ajuns cumva în iad?
- Dacă ești cu mine, e posibil. - Dumnezeule!
Nu mai suport să te aud văicărindu-te!
Ori ieșim în oraș, ori te sufoc cu perna!
Aleg perna.
Mă simt aiurea.
Ce căutăm aici? Vrei să împărțim o bruschetă?
N-ai nevoie de căști.
Am senzația că lumea se holbează la mine și se întreabă ce problemă am,
de sunt singură într-un local atât de frumos.
Hai să-ți spun ceva!
Am fost un copil-minune al pianului.
M-am mutat în California în vara anului 1967,
crezând că voi compune piese uimitoare, dar am ajuns să scriu muzică de reclame...
- Nu-l cânta. - Da, știu. E penibil.
Aveam aspirații înalte.
Am devenit furios.
Am îndepărtat multă lume. Într-un final, mi-a venit mintea la cap.
Mi-am dat seama că erau oameni în jurul meu care se bucurau de viață.
Nu le păsa de cum ar trebui să fie viața, ci o luau ca atare.
Când am înțeles asta, totul s-a schimbat.
Uită-te la femeia de acolo!
Nu se jenează de cei din jur, ci se bucură de fiecare moment al vieții.
Știu ce faci.
Îmi arăți „Fantoma Crăciunului Viitor” să mă convingi că, dacă nu iau măsuri,
voi sfârși singură și voi ajunge să port un colier turcoaz oribil.
Poate că îl porți fiindcă ți l-a cumpărat soțul din Spania la aniversarea de nuntă.
- Tipa e soția ta? - Da.
Dumnezeule mare!
Îmi pare rău.
Fac ce fac și tot îmi dau cu stângu-n dreptul.
- Sunt varză. - Chiar ești.
- Mersi. - Dar nu face nimic.
Așa eram și eu. Înainte s-o cunosc pe Cricket.
Mi-aș dori să-i pot spune pentru o ultima dată cât de frumoasă e.
Se rezolvă.
Iertați-mă, să nu mi-o luați în nume de rău,
dar am simțit nevoia să vă spun că arătați superb în seara asta.
Ca să vezi ce chestie! Mulțumesc.
Îmi place colierul dv.
L-am primit de la soțul meu. E cam țipător, dar îmi aduce aminte de el.
Nu prea îmi stă în fire să fac asta,
dar aș putea lua loc să bem un pahar de vin împreună?
Doar dacă în pahar e tequila. Ia loc!
- Eu sunt Nell. - Cricket.
Intră!
- Bună! - Am cumpărat pungi pentru Arthur.
Ca să fii mereu pregătită.
Mulțumesc.
Altceva?
Să știi că nu i se mai zice sindrom Asperger.
Se numesc tulburări de spectru autist. Se manifestă diferit de la om la om.
Personal, eu am nevoie de rutină și organizare.
Există un mod corect de a face lucrurile și un mod greșit.
Fără cale de mijloc.
- Ca în cazul pungilor compostabile. - Da.
Plus că sunt avocat pe probleme de mediu.
- Ne confruntăm cu o criză climatică. - Așa e.
În plus,
știu că, uneori, poate fi dificil de conviețuit cu mine.
Sau așa mi s-a spus.
Și mie mi s-a reproșat asta, poate că ne potrivim.
Zi faină să ai!
Cum măsurăm o viață trăită din plin?
Căutăm să rezumăm viața cuiva într-o frază.
A fost o jurnalistă de succes. Era un prieten vechi și un șef nou.
Era o mamă cu serviciu.
Prea mulți pupici.
Era tipul cu guma de mestecat.
Adevărul e că viața nu poate fi rezumată la o frază.
Știu că nu suntem unde voiam. Am un plan, numai că durează mai mult decât...
Viața e complicată.
Mersi, tată.
Oamenii nu sunt mereu așa cum par.
Iartă-mă XO
Adevărul e că e loc de mai bine.
Asta e valabil și pentru relațiile vechi pe care vrem să le menținem.
Iar uneori, dacă avem noroc,
viața ne surprinde și cu relații noi.
Bună!
- Ești gata să ne facem de cap? - Categoric!
Hai să te văd!
- Am povești din decadele trecute. - I-auzi!
„Monty Waxberg credea că nu știi niciodată unde te poartă viața.
Important e să-ți deschizi inima și să fii receptiv.
Toată lumea are o poveste. Totul e să vrei să o descoperi.”
Dacă-ți zic că-mi place, o să-mi ceri o mărire.
Așa că mai bine îl dau la publicare.
- Bine. - Așa facem.
Sper să nu ți se urce la cap, moșule. Îmi trebuie jobul ăsta.
Nici măcar nu și-a luat la revedere. Ce măgar!
Ți-am alocat următorul articol. Tipa avea un local de succes în cartierul chinezesc.
Mă ocup.
Bună! O să fiu sinceră, fiindcă sunt moartă.
Deodorantul natural nu e eficient.
De ce nu ești măritată? Timpul trece.
Subtitrarea: Alexandra Grigore