Hvor er han?
Vent, hvor er det du skal? Dennis har dratt sin vei.
Han flyttet grunnet den nye jobben. Gjenvinningssentralen ble stengt.
- Adressen hans. - Den har jeg ikke.
Gå, ellers ringer jeg politiet.
- Du oppfylte alle hans ønsker. - Han dro nylig.
Det er ikke rett å rote i andres saker slik.
Er dette mobilen hans? Nullstilt.
Alt er slettet. Han gjør seg usynlig.
Som liten gjemte han seg under senga. Jeg prøvde å trøste. Han bet - hardt.
Se. Såret måtte til og med sys.
- Er Josi her? - Nei, hun dro for lengst.
- Hvor da? - Brussel. Kjæresten studerer der.
- Når fikk hun seg kjæreste? - Barnehagen stenger.
- Når da, Manuel? - For noen uker siden, tror jeg.
- Og du har hilst på ham? - Hva tror du vel?
At jeg lar henne være sammen med hvem som helst?
Han er hyggelig og moden for alderen.
Og... Dere har snakket sammen om prevensjon, ikke sant?
Det ordner Josi selv. Hun er 17 år, Luise!
- Ring henne. - Hvorfor?
Jeg vil ikke fremstå som en kontrollfrik igjen.
Vi har så vidt funnet tonen igjen.
- Hei, pai. - Querida. Er du trygt fremme?
- Ja da. - Hva skal du i dag?
- Middag med venner. - Du får hilse.
- Det skal jeg. Ha det, pai. - Ha det bra.
- Er du fornøyd nå? - Takk.
- Hvem var det? - Far. Han spurte om alt står bra til.
- Og står alt bra til? - Ja.
Kom, så fester vi.
Allez, allez! On fait la fête! Allez!
"Med døden kommer udødelighet." Hvem sa det?
- Aner ikke. Du? - Robespierre! Maximilian Robespierre.
- Hvem var han? - Han halshugget Frankrikes konge.
- Før han selv ble... - Skjønner.
Jeg kroner herved deg-
til campingplassens Robert Spehr.
Nei, Robespierre. Navnet er fransk.
Hvor fikk du den fra? Ringen.
- Den er bare noe juggel. - Kun Godterimannen hadde en slik.
Pisspreik. Den er masseprodusert.
- Hvor fikk du ringen fra? - Slipp meg!
Jeg skal si deg det!
- Hold opp! - Hei! Arrêt!
- Stans! - Kjør!
- Nei! - Faen! Han er jo helt gal.
- Du drepte ham nesten. - De er drita fulle.
- Hva faen er det som skjer? - Aner ikke. For noen idioter.
God morgen.
- Hvor fikk du den ringen fra? - Hvilken ring?
Jeg fant den i fengslet.
Josi... Josi!
- Si sannheten, ellers går jeg! - Greit.
Jeg skal fortelle deg det.
Ringen... Den tilhørte mor.
Hun var ingen egentlig mor. Hun var 17 år, som du,-
da en jævla kul begynte å vokse i magen hennes.
Og Godterimannen... Han var elskeren hennes eller noe sånt.
Vi bodde i Antwerpen den gangen.
Han forsynte henne med dop, og hun ruset seg hver jævla dag.
- Og han... tok seg av meg. - Tok seg av?
Ja, han tok seg av meg.
Han laget brødskiver med Nutella, leste historier for meg...
Sånt man gjør sammen med en liten snørrunge.
Jeg ønsket bare å si takk, etter all denne tiden.
Var det hans campingvogn? Den med hullene i veggen.
Jeg tror det, ja.
Ga du bort det eneste du har igjen etter moren din,-
til de folka, av alle?
Mor døde av en overdose.
Hva skal jeg vel med den jævla ringen hennes?
Jeg hater det. Det var en tabbe å dra dit.
Vil du hjem, er det ikke noe problem.
Jeg kan kjøre deg til nærmeste togstasjon.
- Hvor langt er det til "suiten" vår? - En knapp time, på det meste.
- "Suiten" vår? - Den har alt vi trenger.
Flott, ikke sant?
Det er ikke Brasils jungel, men vi slipper slangene og myggen.
- Nå? - Datamaskinen sier nei.
- Han har ikke endret adresse. - Det var det jeg tenkte.
- Skulle du ikke gi deg med dette? - Han la igjen en beskjed, ved elven.
- Blomster nå igjen? - Nei. Noe annet.
Enda et kors.
- Er du der? - Vær så snill, dra hjem.
Ta deg et bad og slapp av. Kan du klare det?
Jeg skal prøve.
Hva er det du vil meg?
Hele hendelsen på Pollux og alt etterpå...
Du ble bare sammen med meg fordi jeg er Merles lillesøster.
Si noe, for pokker!
I starten var det slik.
- Men så endret ting seg. - Ting?
Aner du hvordan dette føles for meg?
Jeg har begått alle tabber som er mulige å begå. Jeg vil bare...
Josi, det hele er vanskelig å forstå. Men jeg liker deg.
Jeg liker deg virkelig. Veldig godt.
Vet du at du er min første...
Jeg hadde aldri vært med en kvinne før.
Er det sant?
Hadde du aldri hatt sex før?
Og nå har du forelsket deg i meg?
Ja.
ÉN MELDING FRA UKJENT NUMMER
VARME HILSENER FRA LUCA
Personen du har ringt, er ikke tilgjengelig akkurat nå.
Faen!
- Ja? - Jeg trenger din hjelp, nå!
- Du skulle jo ta det med ro. - Nadisa, dette er viktig!
Hjelp, hjelp, hjelp!
Hjelp, hjelp...
Josi! Her. Kom.
Nei... Slipp meg.
Har du våpenet?
Fortell meg hva som foregår, ellers får du ingenting.
- Er det datteren din? - På plassen der drapet skjedde.
- Jeg snakket med den fyren der. - Hun virker rimelig avslappet.
- Bildet kom fra et ukjent nummer. - Fra hvem?
Josis "kjæreste". Hun dro for å besøke ham.
- Har Dennis...? - Luca finnes ikke.
- Men du snakket jo med Josi. - Det er særlig derfor jeg er redd.
- Jeg vet ikke hva som foregår. - Hva med Tesche?
- Ring og be ham om hjelp. - Og bli avvist nok en gang? Nei.
Hvis Dennis er ute etter Josi, trenger vi hjelp.
- Gi meg våpenet. - Om jeg får bli med.
Jeg må gjøre dette alene. Vær så snill, Nadisa!
Da setter du Josi i fare - og meg.
- Blir dette kjent, er vi ferdige. - Jeg er tilbake i morgen kveld.
Takk.
- Ikke gjør noe dumt. - Takk.
Hei. Går det bra?
- Du drepte dem og vil drepe meg òg. - Nei.
- De fortjente ikke bedre. - Slipp meg løs!
Josi! Nå gjør du det bare verre. Ro deg ned.
Jeg vil deg ikke noe vondt. Vær stille, så tar jeg den ut igjen.
ÉN MELDING FRA UKJENT NUMMER
INNKOMMENDE SAMTALE UKJENT NUMMER
Står til, Luise? Ta det helt med ro, hun sover.
- I sengen min, om du forstår. - Jeg vil snakke med henne.
- Det går dessverre ikke. - Om noe hender henne...
Da får du skynde deg. Tiden går.
Jeg sa jo at jeg ikke trenger hjelp!
Dette er kun mellom Dennis og meg. Lett på den pene ræva di og dra hjem!
Jeg forstår. Du får ha en fin ferie, herr Dubois.
- Sjef? - De har tatt de Wildes morder.
- Bevisene er entydige. - En kvinne er her angående Dennis.
Si til fru Berg at jeg ikke har tid. Ikke i morgen heller.
Så han tok bilen din og kredittkortene dine,-
og du ventet i 72 timer før du fortalte meg det?
Jeg var redd. Han truet meg.
Vi sender ut en etterlysning. Kollegene mine følger deg hjem.
Jeg fant denne. Den tilhører ham, tror jeg.
Når fant du den? Var det også for tre døgn siden?
I går. Nei, i dag morges.
- Og hvor fant du den? - Ute i hagen, på trappen.
Fru Aschhausen... Tilbakeholder du mer for så plutselig å huske det,-
ligger du raskt tynt an, er det forstått?
Jeg vet ikke om det er viktig, men...
Han var sammen med ei jente av og til. Hun var pen.
- Kanskje er han hos henne. - Har hun et navn?
Nei, han presenterte meg aldri for henne.
Skulle gjerne bydd henne på middag. Tafelspitz med pepperrotsaus.
Men man må ikke skjære kjøttet fra beinet. Da blir det tørt.
Doktor, tenk nøye etter. Du kan ha snappet opp noe i forbifarten.
- Det begynte på J, tror jeg. - Johanna? Juilane?
- Josephine? - Josi. Det var det hun het. Tror jeg.
- Josi Häger? - Jeg vet ikke etternavnet. Beklager.
Josi Häger.
Kan jeg få politibeskyttelse?
Hallo?
Faen!
Nei!
Nei! Faen heller, nei!
- Bijan? - Våre belgiske kolleger ringte.
Den pågrepne er visst ikke gjerningsmannen.
Han hevder at han fikk ringen fra en ung tysker.
- Og han liknet svært på Dennis Opitz? - Nettopp.
Jeg må på do. Alene.
Jeg får ikke Godterimannen ut av tankene.
Han fortalte ikke bare godnatt- eventyr og smurte brødskiver.
Når folk "tar seg av" deg, tar du deg av dem også.
- Derfor drepte du Merle og de andre. - Pisspreik!
Det ene har ingenting med det andre å gjøre!
Drepte Godterimannen henne, kanskje?
Overfalt han søsteren min og stakk henne 24 ganger med kniv?
Hvordan føltes det å drepe henne? Jeg har rett til å få vite det.
Du ville det slett ikke, ville du vel?
Du var bare redd, slik jeg er redd nå.
Hvis du lar meg gå nå, skal ingen få vite om dette.
Da drar jeg hjem til de små snørrungene-
og forteller dem om Brussel og kulemonumentet.
Og om Luca, som har falt for en annen og som jeg aldri vil besøke igjen.
Han er død for meg. Han finnes ikke lenger.
Kom hit. Vær så snill, kom hit til meg.
Vær så snill. Vær så snill, slipp meg løs.
Nei, nei, nei...
Slipp meg løs. Au! Slipp meg løs...
God morgen.
Beklager at jeg måtte være røff. Men du gjør det virkelig ikke enkelt.
Tenk deg om, Dennis. All lidelsen du påfører andre...
Gjør jeg folk ulykkelige? Hva med deg?
Har tanken engang falt deg inn, eller påfører du aldri folk lidelse?
Vær så snill, vi kan finne en løsning på alt dette - på alt.
Men ikke på denne måten.
Luise, du er helt ute å kjøre, og likevel prøver du å belære meg?
- Jeg vil bare at vi... - Hold kjeft! Hold kjeft, for faen!
Nå er det jeg som snakker.
Nå kan jeg i det minste prate. Den gangen kunne jeg ikke det.
Jeg måtte lære det. Terapeuten min hjalp meg.
Det tok tid, men til slutt åpnet lille, dumme Dennis munnen og husket.
Og nøyaktig hva husket han? Hva tror du?
Hun får ikke puste! Ta den ut, så skal jeg si det.
Vær så snill. Si: "Vær så snill, Dennis."
Vær så snill, Dennis.
Ti stille og hør nøye etter. Så... Spørsmålet er:
Hva husket lille, dumme, fæle Dennis etter seks år med terapi?
Du måtte suge Godterimannen som takk for dopet som tok livet av moren din.
Hele livet ditt har vært jævlig.
Josi! Ett ord til, og jeg blir nødt til å gjøre deg vondt.
Du husket den morgenen på kjøkkenet vårt.
Bra. Veldig bra, Luise.
Men nøyaktig hva skjedde? Hvordan begynte det hele?
Jeg skulle jobbe en tidligvakt. Jeg gikk til bilen.
- Og der stod du i carporten. - Det stemmer.
Men hvorfor? Hvorfor stod jeg der og ventet?
Det husker jeg ikke lenger...
- Husker du det virkelig ikke? - Nei, ikke gjør dette, Dennis.
Det er det som er saken med hukommelsen.
Fine ting glemmer man så altfor fort, og de dårlige vil man ikke huske.
Du ville fortelle meg noe. Derfor stod du og ventet på meg.
Det stemmer. Men jeg kunne ikke snakke.
Det var et problem. Derfor hadde jeg skrevet det ned.
MERLE LYVER
Det er nok best om du går nå.
Ja vel, som du vil. Da får vi klarhet i dette her og nå.
- Hva skjedde så, Luise? - Vi gikk inn.
Det stemmer. Familien Häger ved frokostbordet.
Dennis har noe viktig å si.
- Og den stumme feitingen. - Kom igjen, ut med det.
Litt av et prakteksemplar mor kom slepende inn med!
- Du er så ynkelig! - Nei, du tar feil.
Ting skjer alltid av en grunn.
Og grunnen til at hun måtte dø, er deg og deg alene, Luise!
- Merle. Hun het Merle! - Riktig. Merle.
Din fantastiske, døde storesøster Merle!
Hun lærte feitingen manerer. Håndvask, tannpuss, å gre håret!
Lesing, skriving, regning, pugging. Alt i rett rekkefølge!
Og feitingen var villig med på notene!
- Hva er dette for noe, mamma? - Løy du? Gjorde han deg ingenting?
- Han... - Hva da?
Han...
- Han... - Jeg hører deg ikke!
- Han gjorde meg vondt! - Hører du? Du gjorde henne vondt!
Du overfalt henne, slepte henne inn i buskene og ville voldta henne!
Du skal være glad til at det ikke gikk så langt.
Jeg hadde ingen anelse. Tro meg, jeg...
- Hadde jeg visst det... - Hva? Hva var det du ikke visste?
Si det. Hva var det du ikke visste?
Politi!
I lang tid fattet jeg det ikke. Men jeg måtte det.
Jeg måtte klare å få det inn i hodet at det var meg!
Jeg var feitingen på kjøkkenet! Med en lapp i hånda.
Men hva... Hva stod det på lappen, Luise?
- Hun løy... - Høyere!
- Vi forstår ikke hva du sier! - Hun løy.
Merle løy!
Du gjorde henne ingenting!
Skyt! Mamma, skyt! Så skyt, da!
Skyt!
Josi...
Det jeg ikke forstår, er:
Hvordan fravristet du Dennis våpenet, når du satt fastbundet?
Jeg klarte å komme meg løs.
Og så skjøt du ham ganske enkelt?
"Ganske enkelt"?
Han kjørte omkring med dette.
- Luca Greb. - Baklengs blir det Berg. Luca Berg.
Han ønsket tydeligvis å være del av familien din. Interessant, eller hva?
- Nadisas bisettelse er på torsdag. - Jeg vet det.
Hei. Vent litt, jeg skal gå og finne henne.
Josi? Pappa vil snakke med deg.
- Jeg er på do. - Hun ringer deg straks tilbake.
Tekst: Petter Røen Iyuno