"DER VAR ENGANG..."
Okay... nu er vi fremme.
-Du mente faktisk, at det lå afsides. -Jeg sagde det jo.
Det er meget afsides.
Hvad var det?
Det var ingenting. Det var bare vinden.
Ja, okay...
Det er sådan her. Man begynder at høre ting, og...
man ser ting, som ikke findes.
Ja, jeg kunne have svoret, at jeg hørte noget.
-Det gjorde du sikkert ikke. -Nej, du har nok ret.
Jeg ved, at jeg har ret.
Okay.
Du er vel vant til at bo langt fra byen, men jeg hører ikke til på landet.
Synes du ikke om den...?
Stilheden.
Mørket?
Jo, jeg nyder det. Det er fint.
Månen er smuk og alt det der. Man kan se flere stjerner end i byen.
Men jeg nyder at være omgivet af beton.
Det føles tryggere. Det lyder sikkert ikke smart, men sådan er det.
Skal jeg følge dig til døren? Det gør jeg gerne.
Ja, hvis du gerne vil.
Jeg forsøgte bare... Du ved, at tage alt det her ind.
-Hvad mener du? -Aftenen.
Åh, okay. Ja, det er fint. Undskyld.
Men jeg bor jo her... så jeg kan gøre det når som helst.
-Ja, vi går ind. -Er du sikker?
-Det gør jeg gerne, men jeg vil ikke... -Hvad?
Nej, jeg mener, at jag er glad for at køre dig hjem.
Men jeg behøver ikke gå med ind. Det er sent, og du... Du ved.
Det handler ikke om, hvad man skal, vel?
Det handler om... hvad man vil.
Ja. Vil du gerne have, at jeg gør det? Vil du?
Ja, det gør jeg.
Okay, fint. Så gør vi det.
-Led mig. -Det har jeg gjort, siden vi mødtes.
Det er sandt.
-Og du har intet imod det? -Bestemt ikke.
Det er meget forfriskende i denne alder...
...at møde en, der er lidt fremfusende.
-Ser du mig sådan? Fremfusende? -Ikke på en negativ måde.
Det var ikke ondt ment. Du forsøger ikke at sno dig ud.
-Hvad mener du? -Kom nu, du ved godt...
-Nej, sig det. -Dette spil, eller hvad det nu er.
-Er det her et spil for dig? -Nu lægger du ordene i munden på mig.
-Du sagde det jo selv. -Okay. Nej, det er ikke et spil.
-Jeg leger ikke med dig. Tag det roligt. -Jeg er ikke urolig.
-Det var dig, der talte om det, så... -Jeg stillede bare et spørgsmål.
Ja. Nej, det er ikke et spil. Jeg leger ikke med dig.
Jeg mener det, der skete mellem os i aften. Vi drak og grinede.
Vi fik straks kontakt, uden en masse snak og etikette...
-Jeg er med. -Det var bare så...
-Det var så ligetil og direkte. -Enig.
Det var alle tiders. Som om vi begge vidste, hvad vi ville have, og tog det.
Man møder bare ikke den slags i denne verden...
-Vrøvler jeg? -Slet ikke.
-Jeg ved præcis, hvad du mener. -Tak.
-Meget forfriskende. -En fornøjelse.
Så her er vi nu uden for dit... slot.
-Ja. Her er vi. -Jeg har aldrig set noget lignende.
Sikke et sted for en...
-Bor du her? -Ja, det gør jeg.
-Det er... -Hvad?
Der var ikke noget. Det er jo en enorm bygning.
Huset er som... Er det en familieejendom?
-Undskyld, hvis jeg er for nysgerrig. -Præcis.
-Er jeg for nysgerrig? -Nej, det er du ikke.
-Du kan spørge om alt. -Fint, så...
-Familien har ejet det i årevis. -Okay, så... Jeg er med.
Hvorfor? Tror du ikke, jeg kan eje sådan noget selv?
-Det sagde jeg ikke. -Men...
-Det var ikke det... -Fortsæt, jeg er nysgerrig.
Vi kan vel tale om det indenfor. Jeg begynder at blive lidt... du ved.
-Undskyld. Du fryser sikkert. -Ja, lidt. Gør du ikke?
Nej, jeg elsker kulden. Det har jeg altid gjort.
Ja, du har jo knap nok noget på. Du skal have en jakke. Det er koldt.
Så går vi ind... og varmer dig op.
Okay. Efter dig.
Åh, hvor er her smukt.
Tag det roligt. Strømmen går af og til. Det er ikke noget problem.
Påvirker det også varmen? Alt hænger sammen hos mig. Jeg bor i lejlighed.
Så tænder jeg kun ét apparat.
Eller også ringer jeg til værten og laver en masse ballade.
Der er lidt mere spartansk her. Men jeg kan tænde op i pejsen.
En pejs... Det lyder rart.
-Herligt, ikke? -Bestemt.
Perfekt.
Skal jeg... Okay.
Hej!
-Hallo? -Er alt i orden?
Jeg... Nej, det var nok bare... Det var spejlet.
Jeg troede, der var... Nej, der var ikke noget.
-Ser du allerede ting? -Jeg mener... Nej, jeg...
Jo, jeg tror, jeg gjorde. Det var...
Pudsigt. Jeg sværger, at der var... Der var et spejl der.
Den slags sker her. Det sker også for mig af og ti.
Huset er gammelt og mørkt og fuldt af minder.
Det er alle tiders.
Hov! Det gik stærkt. Tak.
En fornøjelse.
Du siger det, som om du virkelig mener det.
-Det gør jeg. -Ja, men så tak.
Jeg siger altid, hvad jeg mener. Gør du ikke?
Optager du det her?
Nej.
-Hvorfor? -Jeg laver sjov.
Det var bare en spøg om, at vi bliver aflyttet.
Jeg er med. Hvis vi blev det, ville du have været nødt til at lyve.
-Ikke sandt? -Jo, noget i den stil.
Så...
-Så er du jo en løgner? -Nej! Det var ikke sådan ment...
Øjeblik. At jeg skulle være en løgner er nok lidt hårdt.
-Nok? -Jeg bruger hvide løgne af og til.
-Hvordan kom vi ind på det her? -Er det ubehageligt for dig?
Lidt. Det er ikke mit yndlingsemne.
Jeg er med.
Lidt hvide løgne. Man udelader visse ting.
Men jeg er bestemt ikke en løgner. På æresord.
Jeg er med. Jeg har forstået det.
-Jaså? -Det har jeg.
Du vil ikke smide mig ud i kulden, nu da du kender sandheden?
Jeg tror, jeg kan klare den.
Jeg lover, at jeg ikke lyver for dig. Ikke i aften, i hvert fald.
Vil du sidde i sofaen... eller på gulvet foran pejsen?
Du bestemmer. Hvis du vil? Intet pres.
-Vi kan sætte os. -Godt, fint.
-Sådan. -Okay.
Det er dejligt.
-Vil du have noget at drikke? -Bestemt.
Perfekt.
-Hvad vil du have? -Hvad har du?
-I princippet hvad som helst. -Så tager jeg en Maker's Mark... rent.
Det kan jeg ordne.
-Vil du have hjælp? -Nej, jeg ordner det.
-Er du sikker? -Mm, absolut.
-Så det er ikke... -Det er ikke noget problem.
-Hvis du ikke har noget imod det... -Mere end det. Jeg insisterer.
Okay, så siger vi det. Vent lidt. Undskyld...
Jeg forsøger bare at forstå, hvad det er for et sted.
Er det et sommerhus, eller... Jeg fatter det bare ikke.
Min familie er meget...
Vi har flere af disse... Hvad skal man kalde dem?
Ejendomme...? De er spredt over hele landet, og...
Jeg er her lige nu... Jeg bor her.
Er du blevet klogere?
Faktisk ikke. Jeg er en middelklassedreng som har gået i folkeskolen.
Men jeg begynder vist at forstå det. Du er rig.
Det er ret subjektivt. Men, ja... jeg er rig.
Min familie er i hvert fald rig, så...
...jeg er på vej til at blive rig. Kan man sige.
-Du forstår vel, hvad jeg mener? -Ja, det gør jeg.
-Drinks...? -Ja.
-Ren? -Ja, tak.
Du godeste.
Kors i hytten.
Flere...
Du milde.
Åh Gud.
Fandens.
Hej, hvad så?
Ja.
Ja, det gjorde jeg. Også det.
Jeg er sammen med hende nu. Nej, jeg lyver ikke.
Nej, jeg finder ikke på det.
Nej, nej. nej. Hun spurgte mig.
Ja, det er det, jeg siger. Hun spurgte mig.
Ja, surrealistisk. Jeg ved det godt.
Hold op. Jeg ved det godt. En gang til.
Du forsvinder. Jeg er langt ude på bøhlandet.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige.
Du kunne jo selv have forsøgt dig. Men smukke piger
må kun modige fyre kysse, eller hvad man nu siger.
Men jeg er her, og du står stadig i baren.
Snart får jeg en drink af en smuk pige, i et smukt hus.
Senere, hvis jeg er heldig, skal jeg sikkert
bolle på en smuk, gammel chaiselong, foran en...
Hallo?
Undskyld. Jeg troede, hun kom tilbage.
Det var ikke noget. Jeg er nødt til at løbe. Ja.
Okay, vi taler om det over en frokost.
Det ved du. Det gør vi altid. Jep...
Ja. Du får alle detaljerne. Selvfølgelig.
Ja, ja. Jeg har øje for den slags. Hun er pokkers flot.
Og mærkelig og anderledes og...
Ikke for noget, men du ville nyde...
Ja, hun er helt utrolig.
Heller ikke jeg. Jeg glæder mig. Okay, mor dig godt.
Jeg kunne ikke lade være. Hold op, du ville også sige sådan til mig.
Jo, det ville du. Ja, ja.
Nej, det kan jeg ikke love dig. Hvad?
Billeder? Skal jeg sende billeder?
Vær ikke sådan en skiderik. Nej!
Vil du komme hertil? Det tror jeg gerne.
Jeg har ikke engang adressen, hvis jeg nu ville give dig den.
Nej, jeg er ret bedugget.
Det var hende, der viste vej. Jeg kørte... Ja.
Jeg smutter nu. Hun kommer snart tilbage.
Ja. Okay. Jeg...
Vi tales ved. Ja.
Vent lidt. Gæt... Hun er også stenrig. Ja.
Skiderik. Okay, hej. Hej.
Det gør jeg ikke. Nej, det gør jeg ikke. Vi ses i morgen.
Det tror jeg.
Åh, du milde.
Åh, hej.
-Fint, mange tak. -En fornøjelse.
-Skål for os. -For os.
Den var god. Tak.
Selv tak.
Du godeste, du kysser godt.
Tak.
-Det gør du også. -Tak.
Jeg håbede, du ville sige det, selv om det ikke var sandt.
-Jeg sagde jo, at jeg ikke lyver. -Ja, så føles det endnu bedre.
-Tak. -Selv tak.
Talte du med nogen før?
-Da jeg var ude efter drinks. -Nej.
Er det sandt?
Åh, nej... Jeg...
Nej, han... Jeg fik en sms.
Der er jo dårlig modtagelse her.
-Jeg fik en sms fra en ven. -Jaså.
-Jeg ville bare... du ved. -Jeg syntes, jeg hørte din stemme.
Jeg var ikke færdig. Jeg læste sms'en og ringede til ham bagefter.
-Jeg er med. -Ja.
-Du er vel ikke gift? -Nej, nej, det var bare en ven.
-En ven? -Ja. Helt ærligt.
Det var min kollega, som var med i baren.
Jeg fortalte, at jeg tog med dig, og han blev meget jaloux.
-Godt. -Han blev sur.
Han skrev, og jeg ringede og sagde, at jeg ikke kommer tilbage i aften.
Han så, at jeg var væk, og ville sikre sig, at jeg var okay.
-Tog I dertil sammen? -Nej, jeg stødte på ham der.
Jeg ville bare sige, at jeg var gået, og at alt var okay. Mere end okay.
-Det var det, du hørte. -Godt, så hørte jeg altså ikke ting.
Nej, slet ikke. Det var mig, du hørte.
Så... Du svarede ikke på mit spørgsmål.
Hvad mener du?
-Jeg spurgte, om du var gift. -Jeg forklarede jo samtalen.
-Stemmen, du hørte. Det var derfor. -Så er er det på plads.
Kan du så svare mig nu?
Er du gift?
Jeg er... Nej, jeg er ikke...
...gift.
-Er du ikke? -Nej, ikke i øjeblikket.
Ikke i øjeblikket?
Det lyder lidt mærkeligt. Jeg lyver ikke. Jeg er separeret.
-Separeret? -Ja, det er den juridiske term.
Ved din kone det?
Den var god! Ja, hun ved det.
-Okay, jeg er med. -Det er en ægte separation.
Det er ikke noget, jeg finder på, når jeg er i byen.
Det er registreret ved domstolen. Der er advokater indblandet.
-Jeg er med. -Jo... så det her...
-Vi kan godt gøre det. -Hvad er "det"?
Nej... hvad det her end er. Vi mødes...
...får en drink og sludrer.
-Boller? -Boller...? Ja, også det.
Der er ingen lov mod det.
Nej, ikke i lovbøgerne i hvert fald.
Måske moralske skrupler. Tæller det her som utroskab?
Noget i den retning.
Jeg vil undgå at tænke på den slags. Vås som moral.
Godt, så bliver det meget lettere.
Hvad hentyder du til?
Det her... os.
-Du gaflede mig op. -Det var vist dig, der gaflede mig op.
-Hm... Gjorde jeg? -Ja, det tror jeg.
-Du bad mig køre dig hjem. -Det er sandt.
-Før det sad vi i baren og sludrede. -Ja, det gjorde vi vist.
Har jeg ikke ret? Jeg vil ikke være ordkløver.
Hvem talte først til hvem?
Nu er det ordkløveri.
Jeg forsøger bare at være ærlig. Kom nu.
-Det kan du godt. -Altså...
Hvis du laver en så nøjagtig analyse, så var det vist mig.
-Jeg etablerer bare en tidslinje. -Ja, jeg tog den første kontakt.
Du har ret.
-"Hej, du", sagde du vist. -Nej, sådan var det ikke.
Det må du afgøre. "Hej, du. Du kender mig ikke, men..."
-"...det burde du gøre." -Det lyder fjoget.
Jeg havde intet imod replikken. Jeg elskede den ikke, men...
-Det er altså svært. -At lægge an på kvinder?
-Vær nu sød. -Det var bare et spørgsmål.
Ja, det var fjoget... Hvad jeg nu sagde. Indrømmet.
Jeg var der ikke for at møde piger.
Jeg fik nogle drinks og sludrede, og så...
Jeg fik øje på dig, og jeg... Jeg blev helt paf.
Alvorligt talt. Det var kun dig.
Okay, godt. Det var godt sagt.
-Tror du mig? -Jeg ved det ikke.
-Burde jeg gøre det? -Ja.
Og...
...hvad får jeg til gengæld?
Du må vælge. Hvad vil du have?
-Hvad med... et kys til? -Okay.
-Av for fanden. -Undskyld.
Der skete ikke noget. Du bed mig.
Du godeste.
-Lidt for ivrig. -Ja, lidt.
-Undskyld. -Det gør ikke noget.
Du er går jo op i det.
Altid.
-Du er meget stærk. -Ikke stærk nok, tror jeg.
-Til hvad? -Til personer som dig.
-Er det rigtigt? -Ja, til en lille kanin som dig.
-Er det, hvad jeg er? -Det synes jeg.
Du spiller hård, men inderst inde er du en lille kanin.
Det er muligt.
-Træner du? -Ja. Ja, af og til.
-Du holder dig ung. -Ja, ja.
Ung og flot så længe jeg kan.
-Ved du hvad... -Hvad?
Du kunne gøre, hvad du vil med mig.
-Jeg ville ikke kunne stoppe dig. -Er det sandt?
-Det ved du, at du kunne. -Ja, sikkert.
Det er ingen tvivl. Du kunne gøre, hvad du vil.
Ingen ville opdage noget.
Du har sikkert ret.
-Ja, du har nok ret? -Selvfølgelig kunne du det.
Gøre hvad du vil med mig, og så...
...får du mig til at forsvinde. Hvis du vil.
Forsvinde fra jordens overflade.
Åh, Gud... Ved du hvad?
Du skulle ikke sige sådan til folk. Du kunne komme i vanskeligheder.
Jeg vil ikke gøre dig noget. Jeg er en af de gode.
Ja.
Herregud. For pokker... Jeg kan ikke blive klog på dig.
-Er det godt, eller...? -Meget godt.
Får det mig at virke...
...mystisk?
Utrolig meget.
Jeg er lidt tryllebundet af dig.
Tryllebundet?
Strålende. Jeg har dig præcis, hvor jeg vil have dig nu.
Jesus... Alt, hvad du siger, er så...
-Hvad? -Jeg ved det ikke... ladet.
Og sexet. Må man sige sådan i dag?
Må man sige sexet, uden at få kvindebevægelsen på nakken?
-Der er intet galt i at sige sexet. -Det var godt.
Og ja... jeg samtykker.
-Hvad? -Jeg er bare fjollet.
Sådan siger læger, når de er enige med hinanden. "Jeg samtykker."
-Er du læge? -Nej, langt fra.
Jeg er konsulent for en gruppe finansielle rådgivere.
-Det lyder kompliceret. -Ja, det er det.
Det er faktisk meget kedeligt, hvis jeg skal være ærlig. Men lønnen er god.
-Penge. -Ja, penge.
Hvad fanden er det?
Er her nogen? Ja, her er nogen.
Hvor kommer det fra?
-Er her nogen? -Ikke så vidt jeg ved.
"Ikke så vidt jeg ved?"
Jeg skulle måske have spurgt dig. Er du gift?
-Mig? -Ja. Jeg ved ikke engang, hvad du hedder.
-Jeg hedder Mina. -Okay, Mina.
Tak for det.
-Hvad hedder du? -Sagde jeg ikke det i baren?
-Jeg sagde det vist et par gange. -Nej, det gjorde du ikke.
-Er du sikker? -Ja, meget sikker.
Jeg er... Jeg er Hap.
Hap?
Det må være en forkortelse for noget.
Happy... Nej, jeg laver sjov. Det er et efternavn - Hapgood.
Det har været med i 100 år på fars side. Noget angelsaksisk fis.
-Jeg har kendt et par Hapgood. -Virkelig? Det er usædvanligt.
-Jo, det har jeg skam. -Det er jo...
Men jeg hedder altså Hapgood og bliver kaldt Hap.
-Dejligt at møde dig, Hap. -Også dejligt at møde dig, Mina.
-Du svarede ikke på mit spørgsmål. -Hvilket spørgsmål?
-Om du er gift. -Jeg er ikke gift.
Ja, okay. På samme måde, som jeg ikke er gift...
...eller har du aldrig været gift?
-Ikke en eneste gang. -Åh, okay, godt.
Du milde! Jeg forestillede mig en stor mand fare ned ad trappen
for at tæve mig med en hammer... bare fordi jeg kørte dig hjem.
Vi har lavet lidt mere end det.
-Ikke sandt? -Jo...
-Jeg gik med ind og... -Vær nu ærlig.
-Du ved, at det ikke er let for mig. -Ja, en løgnhals.
Ja, okay... Vi har lavet lidt mere end det.
Og... du vil gerne lave...
...endnu mere.
Ikke sandt?
Kom nu...
-Nu frister du mig. -Nej, det gør jeg ikke.
-Jo, du gør. Du leger med mig. -Ja... måske lidt.
-Måske rigtig meget. -Måske.
-Tager jeg fejl? -Jeg... Jeg mener... vi sludrede og...
Hap? Tager jeg fejl?
Nej, du tager ikke fejl. Det ved du godt.
-Selv om du stadig er gift? -Jeg er separeret.
Selv om du kun ville...
...køre mig hjem...
...og sætte mig af.
Ja.
Selv om det var den oprindelige plan...
...vil du stadig have mere. Ikke sandt, Hap?
Hvad skal jeg sige?
Bare sandheden.
Ja, ja, det vil jeg.
Jaså? Det ved jeg godt.
-Hejsa! -Åh, du godeste!
-Hej! Undskyld. -Hej, Lucy.
-Hvem er Lucy? Du bor jo alene. -Det har jeg aldrig sagt.
-Det tror jeg, du gjorde. -Nej, det gjorde jeg ikke.
-Er du sikker? -Jeg sagde, at jeg ikke er gift.
-Du sagde, at der ikke var nogen... -Jeg sagde ikke, at jeg bor alene.
Ja, men så har jeg taget fejl.
Det er okay. Jeg misforstod dig.
Hej. Jeg er ked af det her.
-Hvorfor det? -Jo...
...på grund af det, vi var i gang med.
Jeg troede, vi var alene. At Mina boede her alene.
Derfor. Det er pinligt at lave den slags foran hendes bofælle...
...ven, eller hvad du nu er.
-Jeg vidste ikke, at du var hjemme. -Jeg var ved at gøre mig i stand.
Jeg er med. Det er min søster, Lucy.
-Hej. -Hej.
Jeg hørte jer komme, men jeg var oppe på mit værelse, så jeg...
Det spiller ingen rolle. Du skal ikke være flov.
Nej, jeg... Jeg er ikke flov. Det var bare lidt pinligt.
Du forskrækkede os.
Det er i orden. Tag det roligt. Jeg kan gå ovenpå igen.
Nej, nej. Det er i orden.
-Jeg burde køre nu. Jeg er træt. -Bliv og få en drink til.
-Nej, det er ikke nødvendigt. -Jeg tager også en.
Hvis det vil gøre dig bedre tilpas.
Nej, jeg mener... Virkelig?
Ja, hvis I... har lyst.
Ja, og så kører jeg bagefter.
-Vi insisterer. -Ja, det gør vi.
Sådan et tilbud kommer sjældent i udbud.
-Undskyld, det lød dumt. -Ja, det gjorde det.
-Min søster er endnu mere ærlig end jeg. -Er det muligt?
-Vil du have det samme? -Ja tak.
-Ren? -Ja, ren. Jeg er et vanedyr.
Det er vi også.
-Jeg er meget ked af det der. -Vær ikke det. Det var ingenting.
Jeg så jo ikke din pik.
Nej...
-Hvordan kender du Mina? -Vi mødtes her i aften.
-I aften? -Ja, en sjov historie.
Vi var på samme bar i byen og vi fik nogle drinks, og...
Det var faktisk ikke morsomt.
Jeg ved ikke, hvorfor jeg sagde det. Der var intet morsomt ved det.
-Det er pudsigt, at jeg sagde det. -Interessant.
-Ja... Hvad mener du? -Ikke noget.
Men det var min tur til at gå ud, men det spillede altså ingen rolle.
Hun er sådan, min søster. Impulsiv...
Hun nyder at tage fint tøj på og gøre, hvad hun gør.
Så i skiftes til at gå ud?
Nej, ikke på den måde.
Sådan går det bare. En passer på huset, og en går ud.
-Det betyder ikke noget. -Er det, fordi lyset går ud af og til?
Undskyld, men Mina sagde, at strømmen ofte forsvinder.
I burde købe en generator.
De er deres vægt værd i guld om vinteren. Det er ikke dyrt.
-Det er en rigtig god idé. -Jeg fatter ikke, at I ikke har en.
Vi havde et sommerhus, da jeg var barn, og far købte en generator af samme grund.
Det var det bedste, han gjorde i hele sit liv.
Det lyder lidt overdrevet, men sådan var det faktisk.
Det var måske ikke pænt, men det er sandt.
Du havde ikke et godt forhold til ham, antager jeg.
Du ved, hvordan det er med fædre og sønner.
Har I et godt forhold til jeres far?
-Ja, rigtig godt. Vi elsker vores far. -I er heldige.
-Det er dejligt. -Ja, og du er også heldig.
Hvad mener du?
Nu er vi alle heldige.
Jeg ser lige til Mina. Hun kan være lidt... overjordisk.
Ja, det var en god beskrivelse. Jeg bliver her.
-Ja, slap af, så kommer jeg snart. -Det gør jeg.
-Vi ses om lidt. -Okay.
Manner...! Søstre.
For fanden da.
Hvad helvede?
Kom nu.
Hallo!
Hallo?
Hvad helvede?
Mina!
Hallo!
Mina!
Hej!
Fandens.
Hvad helvede...
Hallo!
Kom nu, din forbandede...
Hallo!
Hjælp! For helvede da! Hvad satan er det her?
Hallo!
For helvede!
For satan!
Hallo?
Mina!
Kan du...
Hallo?
Fandens!
Mina!
Hallo!
Hallo?
Fandens. Hallo!
Mina!
Hallo!
For fanden da.
Milde skaber.
For fanden da.
Fandens.
Herregud! For helvede.
Hjælp!
Hjælp! Hjælp!
Hjælp!
Hvad helvede?
Hej. Hej. Undskyld.
Er du okay? Jeg troede, du var helt væk.
Nej... Jeg må være faldet i søvn.
Sikke en vild drøm. Undskyld. Nu har jeg det fint...
-Jeg er helt okay. -Er du sikker?
-Du ser lidt bleg ud. -Jeg har haft en lang dag.
En svær periode.
-Kommer Mina ikke snart tilbage? -Jo, hun er ved at afslutte noget.
-Det tager kun et par minutter. -Okay. Jeg er vel ikke til ulejlighed?
Undskyld...
Mina sagde, at I har nogle huse som dette rundt om.
-Huse som det her? -Gjorde hun?
Jeg tror, hun sagde det.
Jeg er med.
Jeg spørger ikke efter adresser, eller noget. Jeg vil bare snakke.
-Ingen problemer. -Det kommer ikke mig ved.
-Ja... det er sandt. -Okay, du er ærlig.
-Har Mina vist dig rundt i huset? -Nej, vi så det udefra...
-Og så gik vi herind. -Typisk.
-Vil du se mere af huset? -Meget gerne...
Det ville få mig til at vågne op.
Okay, en rundtur.
Cool.
Fint. Jeg synes om lampetterne.
Undskyld. Jeg skal lige have vejret.
-Pinligt. Hvor mange etager mangler vi? -Kun en.
Det er jo et enormt hus. Jeg er træt, selv om jeg træner.
Det er som at vandre til Macchu Pichu.
-Der er kun en smule tilbage. -Jeg er normalt i bedre kondition.
Når man drikker, kommer man til et punkt, hvor alt fungerer.
Så sker der noget, og så rammer man bunden.
Omtrent som... "Få mig væk herfra".
Det er et gigantisk hus. Jeg fatter ikke, at to smukke kvinder bor her alene.
Er I ikke bange for at være her alene? Det ville jeg være, som mand.
Jeg ville ikke bo her sammen med min bror, og han er endda bryder.
Han har studeret Jiu-Jitsu. Han kan passe på sig selv.
-Jeg tror, vi har vænnet os til det. -At bo her?
Ja, men I har ingen alarm. Det er jo vanvittigt.
Du... Hvordan skal jeg spørge om det her uden at blive personlig...
Hun er cool. Hvad tror du...
Du kender jo din søster. Kunne hun og jeg...
-Hvad tror du? -Jeg tror, hun synes om dig.
-Virkelig? -Ja, det så sådan ud.
Ja, for det der, vi lavede...
Jeg undskylder igen. Jeg anede ikke, at du var her.
-Jeg dømmer ingen. -Næ, men du bragte det op igen.
Nu afslutter vi rundturen. Jeg vil gerne se det.
Sidste etage, ikke?
Og her er vi så.
Du milde!
Uanset hvor man ser hen... Her er meget smukt.
-Fantastisk. -Tak.
Hvad laver I, når I vil have det sjovt her... på herregården?
-Bare det sædvanlige. -Hvad er det?
Du ved... spiser, drikker, sover, spiller spil, sladrer.
Fortæller spøgelseshistorier.
-Det lyder som et pyjamasparty. -Du spurgte selv.
Nej, det er alle tiders. Det lyder jo sjovt.
Det er det. Det er rigtig sjovt. Vi synes vældig godt om det.
-Kender du nogle? -Nogle hvad?
-Spøgelseshistorier? -Nej. Faktisk ikke.
-Slet ingen? -Spøgelseshistorier er som vittigheder.
Man skal virkelig levere varen.
Det er svært at fortælle en sjov historie, en limerick eller en spøgelseshistorie.
-Man skal virkelig kunne den. -Det er sandt.
Jeg kunne forsøge at finde på noget. Men jeg kender ingen spøgelseshistorier.
-Gør du? -En, eller to.
-En, eller to, tror jeg. -Fortæl en. Kom nu.
-Mina har hørt dem igen og igen. -Fortæl mig den.
-Jeg vil ikke spolere din date. -Kom nu.
Det er ikke en date. Helt ærligt, det er ingenting.
Vi sludrede bare, og jeg tilbød at køre hende hjem.
-Det lignede en date. -Du ved, hvad jeg mener.
Hun inviterede mig ind. Vi fik et par drinks, og...
-Og... -Ja, og...
Det er det, jeg taler om. Jeg vil ikke ødelægge det.
Nå, du mener... fordi du...
Du ødelægger ingenting. Hvad siger du så?
Jeg tror slet ikke, at du kunne, hvis du forsøgte.
Det lød forkert, men det var en kompliment.
Det er ikke, fordi jeg forsøger...
Jeg mener bare, at du er meget let at tale med. Det er dejligt.
-Tænk ikke på hende. -Tak.
Selv tak.
-Jeg tror, du er lidt fuld. -Tror du?
-Måske lidt... -Måske?
Ja, skyldig.
Og alligevel besluttede du at køre min søster hjem?
-Er det ikke ulovligt? -Skyldig igen.
Nej, jeg var ikke ret fuld. Jeg var ikke fuld, da jeg kørte.
Jeg var lidt kun lidt snalret. Det er ikke ulovligt.
Du lyder meget skyldig.
Er du det? Kom nu. Du kan fortælle mig det.
-Jeg siger det ikke til nogen. -Jeg har mine øjeblikke.
Men jeg lader det ikke påvirke mig.
Jeg er ligeglad. Jeg mener det. Hvad er der?
Du får alt til at lyde en anelse suspekt.
Kun en anelse?
-Det var for sjov. -Ja, men det er sandt.
-Skyldig igen. -Du ved, hvad jeg taler om.
Ja... Det er muligt, at det også er sandt.
-Jeg sagde ikke, at det var dårligt. -Godt.
Nu begynder vi at rykke os.
-Har du skåret din læbe? -Ja.
-Jeg lagde lige mærke til det. -Ja... Vi var...
Jeg skar mig. Jeg har bidt mig. Det er det hele.
Jeg er med.
Hvad talte vi om?
-Skyld. -Nej, nej.
Inden det der med læben...
Ja, du skulle fortælle en spøgelseshistorie.
Er du sikker på, at du vil høre en spøgelseshistorie? Helt sikker?
-Skal jeg tigge om det? -Jeg ville ikke hade det.
Du milde... Også dig.
-Hvad? -Du og din søster.
-Hvad med os? -I er begge to...
Jeg ved ikke, hvordan jeg skal sige det. I er alle tiders.
Meget forskellige fra pigerne på kontoret.
Mange tak, tror jeg.
Nej, det er positivt. Det er en kompliment.
Men det er ikke... Hvorfor er det kun mig der giver dig komplimenter?
Jeg burde også få nogle. Fortæl en spøgelseshistorie.
-Skal vi ikke vente på Mina? -Nej, det er hendes egen skyld.
-Hun kender jo dem alle sammen. -Det er sandt. Det sagde jeg.
-Kom nu. -Okay. Men kun en.
Ja... tak.
Okay... fordi du sagde "tak".
-Der var engang... -Forstyrrer jeg?
Selvfølgelig ikke. Velkommen tilbage.
Vi sludrede bare. Åh, halløjsa.
-Tak. -Undskyld, at det tog så lang tid.
Pyt. Lucy viste mig rundt. Og så skulle vi...
-Jeg skulle fortælle en historie. -Men det behøver hun ikke nu.
Sjovt. Jeg elsker historier. Sig frem.
Ja, gør det.
Skal vi... Jeg har gjort klar i salonen.
Var vi ikke i salonen?
-Nej, det var bare et hverdagsrum. -Biblioteket.
-Sikke et sted. -Salonen er meget finere.
-Meget finere. -Okay, sejt.
Godt.
-Skal vi gøre os det bekvemt? -Absolut.
Jeg er med på alt, hvad I har tænkt jer.
-Hvad som helst? -Hvad I to end vil..
...så er jeg frisk.
Det lover jeg. Jeg er meget frisindet... selvfølgelig.
Ja, så lad os komme i gang.
-Du er altså fræk. -Hvad? Jeg er bare ærlig.
-Ja, men... -Hvad?
-Skal vi? -Ja, det skal vi.
Du milde! Sikke et rum! Utroligt, der er hele tiden nye.
-Stukkaturen, udskæringerne... -Ja, er det ikke smukt?
Smukt... Mon ikke!
Og der røg lyset. Få jer en generator.
Du begynder.
Okay.
-Mit tøj? -Nej... din historie.
Du skal fortælle en for at høre en.
Pudsigt... Jeg troede, vi skulle...
-Ja, men godt... -Han sagde, at han ikke kender nogen.
Mange tak. Jeg er bare ikke så god til at fortælle historier.
-Det passer ikke. -Hvad mener du?
Du er jo en løgnhals. Det er det, løgnhalse laver... historier.
-Finder på historier. -Men jeg kan ingen spøgelseshistorier.
-Find på en. -Skal jeg finde på en...
Det her føles dumt. Det var jeres idé.
-Jeg er her på grund af sprutten. -Nu lyver du igen.
-Hvad mener du? -Du vil ikke kun have alkohol, vel?
-Du inviterede mig. -Vær nu ærlig.
-Gør ham nu ikke flov, Mina. -Jeg siger bare sandheden.
Fint. Vil du gøre det for os?
-Hvad? -Finde på en lille historie.
Sig nu ja.
Ja, okay.
En historie. Nu kommer den.
-Der var en mand... -Nej, nej, nej.
-Der var engang... -Mener du det?
Ja, alle gode historier begynder med "Der var engang".
Ja, fint. Du milde! Der var engang en fyr...
Han var en ganske fin fyr.
En god ven for mange. En kollega, man kunne stole på.
Han var venlig. Vi kan kalde ham Steve.
Steve går ind på en bar... og...
...han møder en utrolig pige.
Hun er smuk, mystisk og...
Hun er bare vidunderlig.
Perfekt.
Og de begynder at sludre, og de får kontakt.
De drikker og griner.
Og så skal pigen gå. Hun siger "Jeg har ingen at køre med".
Hun vil ringe efter en taxi, en uber, eller et andet dyrt alternativ.
Så spørger hun, om Steve vil køre hende. Han er flink, så han siger ja.
Så de kører hjem til hende. En herregård i skoven.
Et utroligt sted.
Og de drikker lidt mere, og så kysser de hinanden.
Det er, som om han kysser nogen for første gang. Det er bare skønt.
Og han begynder at blive nervøs.
-Hvorfor? -Fordi... han tror, han ser spøgelser.
I huset, i skoven, overalt. Spøgelser overalt.
-Men gæt... -Hvad?
-Der er ingen spøgelser. -Nej?
Nej, ingen spøgelser. Ingen farer.
-Hvad var det så? -Ja, hvem var det?
Det var pigens meget flotte søster.
Hun var ikke et spøgelse. Hun var bare et menneske. De boede sammen.
Og da Steve havde indset det... var han helt rolig.
Han blev aldrig bange igen.
-Aldrig mere? -Nej.
Ikke en eneste gang igen i resten af sit liv.
Okay... Hvad skete der så?
Ja, så drikker Steve
nogle flere drinks med damerne, søstrene, og de går ovenpå.
Og så boller han dem fra sans og samling.
Og så går de i bad sammen.
-Er det slutningen på historien? -Ja. Vent lidt. THE END. Hvad synes I?
-Det er ikke en spøgelseshistorie. -Kom nu, det var for sjov.
-Det er ikke i orden. -Jeg ville bare være morsom.
-Morsom? Jeg grinede slet ikke. -Jeg gjorde heller ikke.
Man må jo tage en chance. Man kan ikke vinde hver gang.
Det var ikke en grine-joke, mere en smile-joke.
I er et barsk publikum. Var det ikke lidt underholdende?
Kom nu, lidt?
-Okay. -Åh, tak skal I have.
Jeg er meget ansporet af
at I ikke opponerede mod det med gruppesex.
I reagerede mere på, at historien ikke var morsom.
-Vi bad om en spøgelseshistorie. -Jeg kunne ikke finde på noget bedre.
Okay, fordi I bad om det...
Efter de havde været i bad, svævede håndklæderne i luften
og et spøgelse holdt dem fast dem, og så tørrede de sig, og Steve kørte hjem.
De bollede måske igen, da han var faldet til ro og var på stikkerne igen.
De bollede igen, og så kørte han hjem. Okay? En spøgelseshistorie.
Så er det jeres tur. Vis, hvordan man gør.
Lucy er familiens historiefortæller. Jeg spiller spil.
-Det er jo sandt. -Først historier, så spiller vi spil.
-Lover du det? -På æresord.
Okay. Så siger vi det.
-Er du klar? -Ja.
-Der var engang... -Det havde jeg ikke regnet med.
Undskyld.
Der var engang en pige. En vidunderlig, lille pige
som boede i en lille hytte med sin mor og far i en stor, mørk skov.
De boede ved en stor sø inde i skoven. Alt var godt.
De var lykkelige... i nogen tid.
Men lykke varer ikke længe, ikke engang i historier.
Og mørket faldt over familien...
...til kun pigen var tilbage.
Faderen døde i den store, mørke skov. Moderen døde af feber kort derefter.
Pigen var alene tilbage med dyrene og landbruget.
Hun forsøgte at skabe et nyt liv for sig selv.
-Passede hun alle dyrene? -Stille.
Undskyld.
-En dag kom der nogle mænd. -Nu begynder det.
Jægere, fra en nærliggende landsby. De så, at pigen var helt alene
men de havde ikke ondt af hende.
De tog hende ikke med til byen og tog sig af hende.
De overdrog hende ikke til en kirke for at få tryghed og kærlighed.
Nej, det gjorde de ikke.
I stedet tog de hende med ud i skoven.
En efter en tog de hende. En efter en.
Jesus, du milde!
Nej, Jesus var der ikke for hende.
Jeg mente det ikke bogstaveligt.
-Var det enden på historien? -Nej.
Det havde været en deprimerende slut. En lyseslukker.
-Nej, jeg er ikke færdig. -Godt.
Værsgo.
Mændene fra byen efterlod den lille pige død i den mørke skov.
Men hun var ikke død. Hun var døden nær, men ikke død.
Hun lå forfrossen, såret og dækket af jord i græsset.
Hendes krop var blevet mishandlet, og hun kunne ikke bevæge sig.
Hun stirrede op i himlen og håbede, at hun ville dø.
Men hun døde ikke. Ikke den dag og ikke nogensinde.
Hun blev fundet af en familie, som kom forbi i nattens mørke.
En venlig far og hans to unge døtre.
De fandt hende i græsset, gennembanket.
De løftede hende op og bar hende til et slot oppe i bjergene.
Der tog de sig af hende, så hun vendte tilbage til livet. Dag for dag.
Time for time. Dråbe for dråbe.
-Dråbe for dråbe? -Stille.
-Lad hende fortælle færdig. -Jeg forstod ikke det der.
Hvad var det med dråberne? Undskyld, fortsæt. Dråberne.
Hun fik det bedre uge for uge, og fik det bedre end før.
Større, stærkere, hurtigere. Og så...
...en dag var hun parat. Parat til var vende hjem.
Til den lille hytte ved søen i skoven.
Den lille pige var sprunget ud som en smuk, ung kvinde
vendte tilbage med sin nye familie til byen.
Sammen opsporede de mændene, som havde gjort hende fortræd.
En efter en efter en.
Godt.
De mænd, som havde smadret hendes lille krop
og knust hendes lille hjerte.
De lokkede dem ud i skoven og trak dem ind i mørke grotter.
De bandt dem og knuste deres knogler
og langsomt, langsomt... dræbte de dem.
Og de tømte dem for blod.
Vent... Sagde du...
Sagde du, at det var grotter?
Hvorfor sagde du grotter? Bandt dem i grotter...
-Hvorfor sagde du det? -Hør nu efter.
Det er jo... sygt.
Undskyld.
Den unge kvinde og hendes søstre gjorde det af med byen
og den næste, og den næste...
...indtil der ikke var flere byer med mænd i hele landet.
Så lagde de den verden bag sig og rejste langt og bredt.
År efter år. Fra by til by, storby til storby.
De efterlod sig en flod af blod, som blev større og større og større.
Indtil de en dag kom hertil, til dette sted.
Mange år efter at de var begyndt.
De købte mange hjem, som de kunne gemme sig i.
Mørke, truende steder, hvor de kunne sove om dagen og spise om natten.
Lurende i skyggerne. De lokkede mænd og drenge til deres huler
hvor de kunne lege med dem, så længe de ønskede.
Lege med dem og derefter flå dem i småstykker.
Langsomt... stykke for stykke.
Lem for lem.
Det ene efter det andet, efter det andet...
-Og ved du hvad? -Nej, hvad?
Det gør de stadig... helt frem til denne dag...
De tre søstre af de ikke døde.
Er det... sådan den ender?
-Hvem taler om en slutning? -Det ender aldrig.
Syntes du om den? Vores lille historie?
Den var...
...stærk og mørk.
Rigtig godt fortalt.
-Heldigvis for mig er I kun to, ikke? -To hvad?
-Søstre. -Gæt hvem.
For fanden da! Det var satans.
Åh, manner!
Det skræmte livet af mig. Hvem pokker er du?
-Det er vores søster, Nora. -Hej.
-For fanden. Endnu en søster. -Ja.
-Hende fortalte du heller ikke om. -Nej, det gjorde jeg ikke.
Det er lidt underligt. Hej, dejligt at møde dig, Nora.
-I lige måde. -Ja... Hvordan er...
Der fik du mig. Den var god. Åh, mit hjerte.
Det gav et sæt i mig. Tillykke.
Du forstår stadig ikke, hvad der sker, vel?
I laver fis med mig af en eller anden grund.
-Han er ikke særlig kløgtig, vel? -Hvad? Er du ubehagelig?
Jeg kender dig ikke engang. Handler det om mig og din søster...
Jeg troede, det kun skulle være os to.
Virkelig? Hvad så med din ven?
-Hvilken ven? -Ham, der ville komme hertil.
Ham, der ville have billeder.
Du godeste.
Jeg ved, hvad der foregår. Det er helt sygt. Du hørte mig tale.
Jeg vidste det. Hvad handler det her om?
-Vil I give mig en lærestreg? -Har du brug for det?
Hvad sagde jeg lige til hende?
-Kan vi gå et sted hen og snakke? -Du kan sige alt foran mine søstre.
Hør nu! Jeg tror slet ikke, at I er søstre.
-Men det er vi. Blodsøstre. -Drop det der uhyggelige fis.
Jeg har fattet det.
Du... Jeg er ked af det, Mina. Undskyld, hvis jeg har fornærmet dig.
Eller hvis jeg har irriteret dig.
Jeg sagde noget ævl. Det var en fyr fra jobbet.
Jeg mente det ikke. Det ved du vel.
-Kan vi tale om det? -Absolut, tal.
-Nu har du chancen. -Sidste chance.
Hold op med at sige sådan. Helt ærligt, det er ikke morsomt.
Jeg griner ikke. Hold nu bare op.
Nu har jeg det... Vi spiller et spil.
-Spil er sjove. -Meget sjove.
Jeg vil ikke spille spil. Jeg vil ikke lave noget med nogen af jer.
Ikke engang med dig, og det er meget trist. Jeg troede, vi morede os.
-Vi morer os da. -For fanden!
-Jeg er træt. Jeg tager hjem. -Nej, det gør du ikke.
-Ikke i aften. -Ikke nogensinde.
Okay...
Det her er helt tosset.
Hvad er det her? Er det sådan her...
Er det sådan rige piger gør? Sidder i store huse og ydmyger folk?
Det er jo helt sygt.
I burde gå i terapi. I er ikke rigtig kloge. Især dig.
Det her er fandeme for dumt!
Hvad har jeg gjort? Jeg tog...
Jeg ville da ikke sende billeder. Er du så forbandet følsom?
Det her er sygt. Jeg har spildt en hel aften.
Fisser.
Nu går jeg. I skal ikke forsøge at stoppe mig. For pokker.
For fanden... Det er for meget!
-Åbn døren. -Den binder af og til.
-Åbn nu døren. -Det kræver muskler.
-Åbn den skide dør! -Ellers hvad?
-Det ved du. -Sig det.
Gå ad helvede til.
Sig det.
Jeg kaster jer gennem rummet.
-Hørte I det? -Klart og tydeligt.
Luk nu den dør op!
Åbn den.
Hvordan pokker gjorde I det?
Hvem er derude?
Forbandede tosser.
Det her er sygt.
-Hvad helvede? -Hej, lille kanin.
Nu spiller vi.
Nej!
Vent!
Løb, lille kanin.
-Gem dig. -Så leder vi.
For fanden!
-Skynd dig, lille kanin. Hop. -Fart på, lille kanin. Løb.
Nej!
Nej, nej... Vent.
Nej...
Jeg er ked af det. Lad være...
OG DE LEVEDE LYKKELIGT TIL DERES DAGES ENDE
Tekster: Torben Christensen ORDIOVISION GROUP 2022