‫- לפני 18 שעות, טיילר חש בשרפה‬ ‫בסמטת צ'יינה בהנפורד, קליפורניה. -‬
‫- מאוחר יותר בלילה, המקדש עלה באש. -‬
‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫אפשר להריח את העשן.‬
‫היי, חבר'ה.‬
‫- מוזאון מקדש הדאואיזם -‬
‫זה היה לילה קשה ויום קשה.‬ ‫-כן. בהחלט. טוב לראות אתכם.‬
‫זה פשוט…‬ ‫-נורא.‬
‫כן, זה באמת נורא. זה…‬
‫אין מילים לתאר.‬
‫השרפה, שפרצה כנראה בגרם המדרגות,‬
‫גרמה לנזקי חום ועשן קשים‬
‫לחדר המקדש בקומה השנייה.‬
‫התקשרו אליי ב-22:30 בערך אמש.‬
‫הם עדיין כיבו מוקדים חמים הבוקר.‬
‫מכבי האש הגיעו לכאן מהר,‬
‫אז היו כאן כשבע כבאיות.‬
‫כן, זה היה... גדול.‬ ‫-זה היה גדול.‬
‫נשיאת האגודה לשימור סמטת צ'יינה,‬ ‫אריאן וינג,‬
‫ובעלה, סטיב בניסטר,‬
‫אסירי תודה על התגובה המהירה של הכבאים‬
‫ומאמציהם לשימור הרכוש.‬
‫בזכות סיור שנערך במבנה לא מזמן,‬
‫אנשי הצוותים הכירו את מערך החדרים‬
‫ואת הפריטים היקרים שבפנים.‬
‫מפקד הכבאות בהנפורד, סטיב פנדרגראס,‬ ‫אמר שהצוותים הקפידו‬
‫על שימוש נכון במים בניסיון לרסן את הלהבות.‬
‫המקום היה יפהפה,‬
‫אני מקווה שבאמצעות שחזור,‬ ‫אפשר יהיה להשיב אותו.‬
‫פעמים רבות קרה שבזמן קריאה חזיתי משהו‬
‫בלי להיות מודע לכך.‬
‫כשאני מזכיר בעיה רפואית‬ ‫או משהו שכדאי לזכור,‬
‫כמו שרפה,‬
‫אני משתף בהתרשמויות שלי‬ ‫כי לעתים קרובות יש להן תוקף‬
‫והן מתממשות לבסוף בדרכים‬
‫שאפילו אני לא מודע להן כשאני מתקשר אותן.‬
‫אני מקווה…‬
‫שיהיה גלגול חדש.‬ ‫-כן.‬
‫תודה.‬ ‫-בהחלט.‬
‫- תושבת זמנית הודתה לאחרונה‬ ‫בהצתת השרפה בסמטת צ'יינה. -‬
‫- היא נעצרה והעמדה לדין באשמת הצתה. -‬
‫- אטלנטה, ג'ורג'יה -‬
‫- פרק 9: מחיר כבד -‬
‫- תרזה, אמו של טיילר -‬
‫הקריאה היום תהיה מעניינת.‬
‫כחמישה אנשים עולים.‬ ‫-וואו.‬
‫אבל ארבעה מהם מעלים אדם צעיר יותר.‬
‫זו נקבה.‬ ‫-באמת?‬
‫יש בזה תחושה של…‬
‫מוח שמפסיק לתפקד.‬
‫מבחינה חשמלית.‬ ‫ואז אני חש במעבר לחוסר הכרה,‬
‫ואז אני חש שאני עובר.‬
‫אבל זה היה מהיר מאוד.‬
‫יש בזה משהו שמזכיר תאונה חריגה או מוזרה.‬
‫היי. מה נשמע? אני טיילר.‬ ‫-היי.‬
‫אני דלייני.‬ ‫-נעים להכיר, דלייני.‬
‫מה שלומך? נפלא להכיר אותך.‬ ‫-אני אבונלי. נעים מאוד.‬
‫המון דברים כבר עולים. אני מצטער, אני…‬
‫נעים להכיר את שתיכן.‬
‫איזה יופי. יש לכם בית מקסים.‬
‫תודה.‬ ‫-הוא מדהים.‬
‫יש לי הרבה. רגע. סליחה, זה אף פעם לא קורה!‬
‫כבר?‬ ‫-כן, עליי לכחכח בזריזות בגרון.‬
‫תנו לי רגע. סליחה.‬ ‫-בסדר.‬
‫אלוהים. זה אף פעם לא קרה בעבר.‬
‫אני מצטער. איזו התחלה מביכה.‬
‫לא, אתה בסדר.‬
‫אני מת כבר לדבר איתכם. רגע.‬
‫אתה צריך קצת מים? בסדר.‬ ‫-הכול טוב.‬
‫אני ממש מצטער.‬ ‫-אלוהים.‬
‫אולי אשתה מים, אם זה בסדר.‬ ‫אם אוכל להטריח אותך.‬
‫הנה המים.‬ ‫-מושלם. תודה.‬
‫אוי, אלוהים. זה אף פעם לא קרה.‬ ‫-שב, אבא.‬
‫פעמים רבות אני חש בגופי דברים‬
‫כשאני עומד לבצע קריאה.‬
‫בדרך כלל זה מתחיל כשהקריאה מתחילה,‬
‫אבל משום מה, ברגע שנפגשנו,‬
‫זה התחיל לקרות.‬
‫זה עדיין קורה. יש כבר הרבה אנשים שעולים.‬
‫הרוב רוצים לשמוע מאחד או שניים,‬
‫אבל יש לכם הרבה.‬
‫אז…‬ ‫-בסדר.‬
‫לפני שנתחיל, הבאתם חפצים שאוכל לאחוז בהם?‬
‫אשמח שתוציאי אותם.‬ ‫-בטח.‬
‫ונוכל לנסות ולראות מה יעלה.‬
‫והגיטרה שם.‬ ‫-אני אוהב את זה. והגיטרה. מגניב מאוד.‬
‫תודה. בסדר.‬
‫אני אשרבט, אחזיק בזה ונראה מה יעלה.‬
‫אוקיי.‬
‫בסדר. הכול טוב.‬
‫אוקיי.‬
‫כן.‬
‫בסדר. אז יש לי…‬
‫אוקיי.‬
‫עולים היום חמישה אנשים שנפטרו.‬
‫אני יודע שרוב האנשים האלו הם זכרים.‬
‫הם מגוננים מאוד,‬
‫אבהיים מאוד, דברים כאלו.‬
‫בעיקרון, האנשים האלו מרוצים מחייהם,‬
‫ומהאופן שבו נפטרו, אבל הם מגנים על…‬
‫על אדם שמת צעיר יותר, כך הייתי מתאר זאת.‬
‫מישהו שנפטר צעיר מאוד.‬
‫ויש על כך דגש חזק.‬
‫אנסה להבחין בין האנשים כשהם עולים.‬
‫הם מבקשים ממני שוב ושוב לדבר על "אבא".‬
‫לפעמים מדובר בדמות אב,‬
‫אבל זה אבא של מישהו, באופן שבו זה עולה.‬
‫אבא שלך נפטר?‬ ‫-כן.‬
‫בסדר. אז אני חש שעליי לציין זאת.‬ ‫-כן.‬
‫בסדר.‬
‫הוא עולה ביחד עם אבא שלו.‬
‫כן.‬ ‫-בהקשר מסוים.‬
‫אז הם ככה.‬ ‫-כן.‬
‫באופן שבו זה עולה.‬ ‫-אלוהים.‬
‫יש מערכות יחסים סוערות לפעמים‬ ‫בין אבות לבנים.‬
‫במקרה הזה, "לא, אנחנו משלימים זה את זה",‬
‫באופן שבו זה עולה.‬
‫אז עלייך לדעת שהם עולים יחד חזק מאוד,‬
‫וזה חשוב מאוד.‬
‫תנו לי שנייה.‬
‫אני נמשך לחזה שלי כאן,‬
‫אבל זה לא פתאומי כמו התקף לב.‬
‫אז מדובר בהצטברות נוזלים בריאות,‬
‫או בעיה בריאות, תחושה של קושי לנשום.‬
‫זה מזכיר משהו?‬
‫סביר להניח שזה סבא שלי.‬
‫בסדר.‬ ‫-הוא חלה בסרטן ריאות.‬
‫יש הרולד?‬
‫זה סבא שלי.‬ ‫-כן? זה הוא? בסדר.‬
‫מגניב. תמיד מלחיץ קצת כשזה קורה!‬
‫הוא לא תמיד פעל לטובת בריאותו.‬
‫כן.‬ ‫-גם כשאמרו לו, "היי,‬
‫"אולי כדאי שתאט קצת".‬ ‫-כן.‬
‫הוא אמר , "אני אעשה זאת בדרכי", אז…‬
‫הוא מעלה את זה. הגיוני?‬
‫הוא היה מעשן.‬ ‫-כן.‬
‫אני חושב שכשנכנסתי והתקשיתי קצת עם הנשימה,‬
‫זה קשור אולי אליו בגלל אופן הפטירה.‬
‫הבנתי.‬ ‫-כדאי לזכור את זה.‬
‫בסדר.‬
‫לסבא שלך יש אחות?‬
‫כן.‬
‫יש התייחסות למישהו שנקרא על שם אבן, או…‬
‫אני רואה סמליות‬ ‫שקשורה בדרך כלל לאבן הולדת.‬
‫אז הייתה במשפחה רובי, אופל?‬
‫דודה אופל.‬ ‫-בסדר.‬
‫זו אחותו של סבי.‬
‫הבנתי. בסדר, מדהים.‬ ‫-אלוהים.‬
‫אני מרגיש שעליי לציין אותה.‬
‫והיא מנוחה, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫אוקיי.‬
‫אני רוצה לציין…‬
‫לא, אני צריך לחזור לצעיר.‬
‫בסדר, אז אדבר על זה‬
‫כפי שזה עולה.‬
‫הצעיר הזה מתרגש מאוד.‬ ‫זאת הדרך היחידה שלי לתאר זאת.‬
‫והדבר המעניין הוא שיש שיח סביב מישהו‬
‫שאמר אולי…‬
‫"אם האדם הזה היה פה, היה לו רישיון נהיגה,‬
‫או שאמור היה להוציא רישיון נהיגה."‬
‫כי זו תחושה של שיחה שהתקיימה.‬
‫ואני חייב לומר "היא".‬ ‫-כן.‬
‫כי התחושה היא שמדובר בנקבה.‬
‫אני חש שהיא יודעת על זה.‬ ‫-כן.‬
‫השיחה הזאת באמת התקיימה?‬ ‫-כן.‬
‫בסדר. אז היא עולה, ואני רוצה שתדעי…‬
‫עוברת בי צמרמורת.‬
‫בלי קשר לגיל שהיא נפטרה בו,‬ ‫היא לא תקועה בו.‬
‫ואני רוצה שתדעי…‬ ‫-אני רוצה…‬
‫תמיד אמרת את זה. כן.‬ ‫-חשוב שתדעי את זה.‬
‫כי היא משדרת תחושה של התפתחות,‬ ‫של צמיחה אפילו כתודעה,‬
‫אפילו בצד השני.‬ ‫-אלוהים.‬
‫ותחושה של חיבור חזק מאוד עדיין למשפחה שלה.‬
‫והיא נראית פעילה מאוד.‬
‫אני מרגיש שהיא הייתה‬ ‫צריכה להיות פעילה כדי…‬
‫שהיה צריך לשים לב כשהיא לא הייתה פעילה.‬
‫כן.‬ ‫-תחושה של "חייבת להוציא אנרגיה".‬
‫היא שיחקה כדורגל. אימנתי את הקבוצה שלה.‬
‫היא הייתה השחקנית הכי טובה בקבוצה.‬
‫היא הייתה טובה יותר מהרבה בנים.‬
‫אני מאמין. כן, יש שם הרבה אנרגיה.‬
‫אתה מדבר על הבת שלנו.‬
‫היא הייתה בת חמש וחצי.‬ ‫-הבנתי.‬
‫והייתה אמורה להיות עכשיו בת 15‬ ‫ולהוציא רישיון נהיגה.‬
‫בחיי.‬
‫הבת שלנו קינסלי הייתה בעלת דמיון פורה.‬
‫היא הייתה אמנית נהדרת.‬
‫היא אהבה לצייר.‬
‫היא הייתה מעולה בכדורגל. אהבה לשחק כדורגל.‬
‫תכניסי!‬
‫כן, קינסלי!‬
‫היא אהבה לשחות.‬
‫אהבנו ללכת לחוף הים‬ ‫ותמיד מצאנו ברכה לשחות בה.‬
‫היא מבקשת שאדבר על האחים האחרים,‬
‫והיא מעלה את זה בצורה חיובית מאוד,‬ ‫שמחה מאוד.‬
‫אני מרגיש שהיא חיה בעקיפין דרך אחיה.‬
‫כן.‬ ‫-אני לא יכול לומר כמה אחים יש לה,‬
‫אבל התחושה היא שיש הרבה.‬
‫שלושה לפחות, אם לא יותר.‬ ‫-יש לנו שלושה ילדים חיים.‬
‫מגניב מאוד. בסדר, מדהים.‬ ‫-כן.‬
‫מעניין. אני חש שבחייה הקצרים,‬ ‫היו לה הרבה תחומי עניין.‬
‫אני מרגיש שמנקודת המבט שלה‬
‫היו לה חיים טובים.‬ ‫-נכון.‬
‫היא משדרת את זה‬ ‫וזוקפת זאת לזכות ההורים שלה.‬
‫והדבר הכי חשוב כאן זה‬
‫שהיא מציינת שהייתה רוצה יותר זמן,‬
‫אבל שהיה לה זמן מדהים בזכותכם.‬
‫בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫וגם מבחינת האופן שבו זוכרים אותה,‬
‫היא אומרת,‬ ‫"זה גדול הרבה יותר מגלגול חיים אחד".‬
‫ויש הכרת תודה עמוקה סביב זה.‬
‫אתה בסדר? אתה שקט.‬ ‫-הכול טוב.‬
‫זה בסדר. צריך לעבד הרבה ואני… אין בעיה.‬
‫אז היא מבקשת ממני לדבר על המצב‬
‫שהוביל אולי למותה.‬
‫כן.‬ ‫-עלינו לגעת בכמה דברים כי זה מורכב מאוד,‬
‫זאת הדרך היחידה לתאר זאת.‬ ‫זה הרבה יותר מוזר‬
‫מסרטן ריאות או אי ספיקת כבד.‬
‫יש פה דברים.‬
‫היא מעלה תחושה של משהו ראשוני.‬
‫טוב? אז אני רואה קו ישר.‬
‫והיא מסמנת את הקו.‬
‫ובכל פעם שזה קורה, זה מעיד על משהו שהתחיל.‬
‫משהו קרה‬
‫שהתחיל שרשרת אירועים שהובילה לפטירה.‬
‫היא לא אומרת שהיא נפטרה מהתקרית הראשונית.‬
‫קרה משהו קצת יותר מאוחר.‬
‫אולי זה קשור לתקרית ההיא.‬
‫וזה מה שהביא לפטירה,‬
‫אם אני מזהה את זה נכון.‬
‫היא רוצה שאנשים ישתחררו‬ ‫מרגשות שקשורים לאשמה‬
‫בגלל התקרית הראשונית שקרתה.‬
‫אם מישהו מרגיש,‬ ‫"היינו צריכים להיות שם כדי לוודא‬
‫שהאירוע הזה לא יקרה,‬ ‫שהפציעה הזאת לא תקרה".‬
‫אני לא יודע מה זה בדיוק, אבל זו תחושה של…‬
‫"למה לא יכולתי להיות שם כדי למנוע את זה?"‬
‫אבל איש לא יכול היה לדעת‬
‫שהאירוע הבודד הזה יוביל לפטירה.‬
‫אז זה די מוזר.‬ ‫-שיחקנו בברביות בחדר שלה.‬
‫כן?‬ ‫-והיא הלכה להביא משהו.‬
‫ואז, בדרך חזרה, היא רצה ונפלה.‬
‫ושברה את היד.‬ ‫-הבנתי.‬
‫וזה עולה…‬ ‫-את לא מרגישה אשמה, נכון?‬
‫טוב, אני תמיד מרגישה קצת.‬
‫לא ידעתי.‬
‫כן.‬
‫והיא רוצה שתרפי מזה.‬
‫כי היא מעבירה תחושה שאיש לא יכול היה לדעת‬
‫למה זה יוביל בטווח הארוך.‬
‫אבל אין טעויות כשמסרים כאלו עוברים.‬
‫נראה לי שהיית אמורה לשמוע זאת היום.‬
‫לא היה שום דבר שיכולת לעשות אחרת.‬
‫לפעמים אנחנו מרגישים כך, נכון?‬
‫אני חושב שהתמודדת עם זה נפלא.‬
‫כן. הכול טוב.‬
‫זה בסדר.‬
‫אוקיי.‬
‫היא משדרת שאחרי האירוע הזה,‬
‫הדברים קרו מהר מאוד.‬
‫אז זה בהחלט כבד.‬
‫היא לא רוצה שאכנס לזה יותר מדי,‬ ‫ואני מבין את זה,‬
‫כי היא רוצה שזה יהיה שמח וחיובי.‬
‫וכיפי.‬ ‫-כן.‬
‫אבל למיטב הבנתי,‬
‫קרה משהו אחרי התקרית הראשונית ההיא‬
‫שהוביל לפטירתה.‬
‫היא משדרת תחושה של…‬
‫אני רוצה שתדעו‬ ‫שהיא לא סבלה מכאבים ברגע מותה.‬
‫זה עולה ברור מאוד.‬
‫היא משדרת תחושה של הירדמות,‬
‫זאת הדרך לתאר זאת.‬
‫אני יודעת שמשהו לא בסדר,‬
‫ואני יודעת שאני לא יכולה לצאת מהמצב הזה,‬
‫אבל זה כאילו שאני נרדמת.‬
‫ובשינה הזאת, אני מרגישה שאני…‬
‫משתנה, עוברת.‬ ‫-כן.‬
‫וזה עולה כמשהו שליו מאוד.‬
‫אם כבר, אני חש שאנשים עשויים להתחרט‬ ‫על ההתנהגות שלהם בתקופה‬
‫לפני, אולי?‬
‫אחרי…‬ ‫-כן.‬
‫אחרי שהיא שברה את היד, זה היה…‬
‫ייתכן שהאשמה היא…‬
‫אני מרגיש אשמה קצת כי‬
‫לקחנו אותה למרפאה‬ ‫שאמורה להתמחות בעצמות שבורות.‬
‫כן.‬
‫אתה יודע, פעמים רבות אני מרגיש‬ ‫שלו לקחנו אותה לבית החולים…‬
‫בטח.‬ ‫-היא הייתה איתנו עדיין.‬
‫אבל בכל מקרה,‬
‫לקחנו אותה למקום ההוא,‬
‫ובתהליך קיבוע העצם השבורה בזרועה…‬
‫כן.‬ ‫-הם הזריקו לה לידוקאין ו…‬
‫שזה בסדר בדרך כלל,‬
‫אבל הם נתנו לה‬
‫יותר ממנת מבוגר.‬ ‫אז למעשה הם נתנו לה מנת יתר של לידוקאין.‬
‫ואני הייתי היחיד בחדר באותה עת.‬
‫הם צילמו את הזרוע שלה.‬
‫והיא הביטה בי ואמרה,‬
‫"אבא, אני מנומנמת".‬
‫אני חושב שהדבר האחרון שאמרתי לה היה,‬
‫"זה בסדר. את יכולה לישון".‬
‫כן.‬
‫אני כל כך מצטער.‬
‫אני כל כך מצטער ששניכם…‬ ‫שכולכם נאלצתם לעבור את זה.‬
‫זה…‬
‫מסכנונת.‬
‫יש לוק במשפחה?‬
‫זה האחיין שלנו.‬
‫כן.‬ ‫-והוא וקינסלי היו קרובים מאוד.‬
‫הם נולדו בהפרש של ארבעה ימים.‬ ‫-כן, כי חשוב לה שאזכיר אותו.‬
‫והיא מקיפה אותו באהבה רבה.‬
‫כן.‬ ‫-ואני מרגיש שהוא נושא אותה איתו.‬
‫זה מעניין. אני…‬
‫רואים את זה עדיין.‬ ‫-כן.‬
‫אני חושב שהוא השתנה אחרי זה.‬ ‫-כן. אפילו בגיל חמש וחצי.‬
‫אבל היא רוצה להזכיר אותו היום‬
‫כחשוב לה.‬
‫אני מקווה שיש דרך להעביר לו את זה‬ ‫אם הוא פתוח לעניין.‬
‫כי האהבה הזאת,‬ ‫היא יצאה מגדרה כדי להזכיר אותו.‬
‫אז זה עצום.‬
‫טוב.‬
‫היא עולה, וזה מוזר.‬
‫היא מראה לי סמליות של ציפור קטנה.‬
‫היא מראה דברים של ציפורים קטנות.‬
‫אני צריך לציין שזה חשוב משום מה.‬ ‫-זה חשוב מאוד.‬
‫היא אהבה ציפורים.‬
‫היא נהגה לרדוף אחריהן בחוף.‬
‫היא… בכל מקום שהייתה בו ציפור, היא…‬ ‫ואני יודעת שזה לא חריג,‬
‫אבל היא אהבה ציפורים.‬ ‫-כן.‬
‫מדהים כמה אנחנו חשים בנוכחותה כאן.‬
‫למרות שעזבנו את הבית שהיא גרה בו.‬
‫היא גרה כאן איתנו.‬ ‫-בהחלט.‬
‫וציפורים נוקשות על החלונות שלנו.‬ ‫-כן.‬
‫הן בכל מקום. יש קנים בכל פינה.‬
‫חיים חדשים.‬ ‫-כן.‬
‫זאת אומרת, זה מטורף.‬
‫אני אוהב את זה.‬
‫התזכורות הקטנות. הם אוהבים כאלו.‬
‫מתוך אלפי קריאות שביצעתי, למדתי‬
‫שדברים קטנים הם דברים גדולים.‬
‫כן.‬ ‫-זו הבנה חשובה.‬
‫עולה המון אהבה.‬
‫ואני רוצה גם שתדעו היום‬
‫שהחיבור הזה לבת שלכם לא יתנתק כשאלך.‬
‫כן.‬ ‫-היא בלבכם ובנשמתכם.‬
‫ואפשר לדבר אליה בקול רם,‬
‫ולקחת אותה איתכם‬ ‫בחוויות חדשות ובזיכרונות חדשים.‬
‫היא עולה בוגרת הרבה יותר מהגיל שנפטרה בו,‬
‫והיופי הוא שאני מאמין‬ ‫שכולנו נתאחד שוב יום אחד.‬
‫נפגוש את האנשים האלו שוב.‬
‫הנשמות האלו, האנשים האלו.‬
‫והם מחכים לנו, אז…‬
‫הם גם מעודדים אותנו לחיות חיים מלאים,‬
‫לעשות מה שאפשר בזמן שיש לנו.‬
‫והמוות לפעמים מזכיר לנו‬ ‫כמה החיים יקרים ובעלי ערך.‬
‫וכמה מהר הם נלקחים לפעמים.‬ ‫-כן.‬
‫כולכם התמודדתם עם זה כל כך יפה.‬
‫איני יכול להבין כמה זה קשה‬ ‫אבל הייתם חזקים למען הילדים האחרים‬
‫ואת כיבדת אותה בדרך יפה.‬
‫וזה לא ייפסק לעולם.‬ ‫-כן.‬
‫היא תהיה כאן בכל הרגעים החשובים,‬
‫כל סיום לימודים, כל חתונה.‬ ‫-כן.‬
‫עד שתהיו זקנים, ויום אחד תיפגשו שוב.‬
‫כולנו מלווים זה את זה הביתה בחיים.‬
‫אז תודה שאפשרתם לי להתחבר היום.‬ ‫-תודה רבה לך.‬
‫תודה.‬ ‫-כמובן.‬
‫זה היה מדהים.‬ ‫-תודה.‬
‫אוכל להראות לך משהו לפני שתלך?‬ ‫-כן, בשמחה.‬
‫כן.‬ ‫-נצטרך להיות בשקט.‬
‫כן.‬ ‫-יש פה קן.‬
‫זו תורית אמריקנית.‬
‫הכוונה ב"מורנינג" אינה "בוקר טוב",‬
‫אלא "אבל" על מוות.‬ ‫-צער.‬
‫הנה, הן שם, ולא אכפת להן.‬
‫אנחנו יכולים לעמוד כאן. שנתיים ברציפות.‬
‫כן.‬ ‫-כלומר, זה סימן.‬
‫תודה, שוב. זה היה מדהים.‬
‫אני יודעת. ביי.‬ ‫-יום טוב. ביי.‬
‫אני מרגישה תחושה עמוקה של שלווה,‬
‫בעיקר בידיעה שהיא עם אבא שלי.‬
‫ואבא שלך שומר.‬
‫אהבתי את העובדה שהם עלו יחד.‬ ‫-כן.‬
‫כמו משפחה גדולה.‬ ‫-כן.‬
‫כן, אז אני יודעת שקינסלי בסדר.‬
‫היא שמעה אותנו מדברים אם הייתה פה,‬
‫והיינו מוציאים לה רישיון.‬ ‫אמרנו את זה כל כך הרבה פעמים.‬
‫לא ייאמן שהוא אמר את זה.‬
‫- עמק סנטה קלריטה, קליפורניה -‬
‫יש לנו 48 שעות עד למופע החי.‬
‫ואני יודע שכל היום אמרת שדברים עולים.‬
‫כן, זה היה ממש מציף.‬
‫- טיילר מתכונן לסיבוב הופעות ב-50 ערים. -‬
‫היה לך חיזיון קודם שהכה בך כל כך חזק שאתה…‬
‫בחזה. כאילו, מפתח הלב זז.‬
‫השמיע קול.‬
‫אלו מעין מכות ברק קצרות.‬
‫כן. אני רוצה לעודד אותך‬ ‫לשים לב לעצמך ולהיזהר,‬
‫כי אתה…‬ ‫-כן.‬
‫זאת ההופעה הראשונה שלך‬ ‫אחרי קריסת הריאה שעברת.‬
‫וכמעט מתת בפעם הקודמת.‬ ‫-אני מתגעגע לזה מאוד.‬
‫באמת מתת כמעט.‬ ‫-אני יודע.‬
‫בתחילת 2020 הייתי אמור לבצע הופעה חיה.‬
‫לפני האירוע, שכבתי במיטה והתכוננתי נפשית‬
‫לכל מה שעמדתי לעשות על הבמה,‬
‫כשחשתי לפתע כאב בחזה.‬
‫אז קראתי להת'ר ולאימא שלי,‬
‫ואמרתי שעליי ללכת לביה"ח.‬
‫בביה"ח, אבחנו אצלי קריסת ריאה.‬
‫ריאה אחת קרסה לגמרי והייתה מונחת על לבי.‬
‫והייתי זקוק מיד לסיוע רפואי,‬
‫אחרת הייתי מת.‬
‫שהיתי בביה"ח חודשים כדי להשתקם‬
‫ולהתאושש מהחוויה הטראומטית הזאת.‬
‫היה מפחיד מאוד מבחינתי‬ ‫לצפות בך עובר את זה.‬
‫כן.‬ ‫-אני לא יכול לדמיין מה עבר עליך.‬
‫באמת יש לזה מחיר ועלות.‬
‫אני מקווה שאזכה בחיים ארוכים,‬
‫אבל אני מרגיש זקן, זה העניין.‬
‫כאילו, מבפנים.‬ ‫והקריאות גורמות לי להרגיש מבוגר יותר.‬
‫ולכן אני לא מסוגל לדמיין את עצמי כ…‬
‫בן 70, כי אני כבר עייף מאוד.‬
‫השקיות מתחת לעיניי,‬
‫הן לא שם במקרה. נולדתי איתן.‬
‫הן תוצאה של חזיונות ו…‬ ‫-כן.‬
‫חוויות אתריות,‬ ‫ולראות דברים שאי אפשר למחוק.‬
‫אני מרגיש שזה מבגר במובן מסוים.‬
‫הבטחתי למפיקים ולמשפחה שלי שאני בטוח‬
‫ביכולתי לעלות לבמה ולבצע קריאות.‬
‫אבל אין לדעת איך זה ישפיע‬ ‫על בריאותי הגופנית.‬
‫אז…‬ ‫-זה מעציב אותי.‬
‫אל תהיה עצוב.‬
‫אני לא יודע מה אעשה בלעדיך, אז…‬
‫אני לא מתכנן ללכת לשום מקום.‬
‫העניין הוא שאנחנו פשוט לא מבינים בזה דבר,‬
‫אז אין לדעת איך זה ישפיע על הגוף שלי.‬
‫- הנפורד, קליפורניה, עיר הולדתו של טיילר -‬
‫- בית הספר היסודי פיוניר -‬
‫הכול נראה אותו דבר.‬
‫זה היה כחול, בזמנו.‬ ‫-כן?‬
‫שם התקיימו רוב השיעורים.‬
‫האולם נמצא שם…‬
‫והספרייה.‬ ‫-יש שם גברת.‬
‫ביום הראשון ללימודים, אמי שכחה לאסוף אותי,‬
‫אז חיכיתי שם.‬ ‫-איך היא שכחה?‬
‫לא יודע. אני עדיין נוטר לה על זה.‬
‫הייתי ילד יחיד. מסיבה כלשהי…‬ ‫-היא הייתה עסוקה מאוד.‬
‫זה קורה.‬
‫לחזור לבית הספר היסודי שלי‬ ‫זו חוויה סוראליסטית,‬
‫כי זה המקום היחיד בחיי שהרגשתי בו נורמלי.‬
‫זה המקום שהייתי בו לפני שחיי השתנו לנצח.‬
‫הוצפתי בהתרשמויות וחזיונות,‬
‫ושיחות על אנשים שנפטרו.‬
‫היי! מה שלומך, גברת וייסגרבר?‬ ‫-מה שלומך?‬
‫טוב לראות אותך.‬
‫כשטיילר התחיל ללמוד בביה"ס "פיוניר",‬ ‫אני הייתי הספרנית.‬
‫וטיילר היה שונה.‬
‫הוא פשוט הקרין שמחה.‬
‫לטיילר הייתה יכולת לגרום לך להרגיש טוב.‬
‫באיזה גובה הוא היה כשהתראיתם לאחרונה?‬
‫כזה בערך.‬
‫כן.‬
‫פיתחת את היכולת שלך בסביבות גיל עשר.‬
‫התחלתי להיכנס לזה, כן.‬
‫ידעת שיש לו כישרון כזה כשהיית…?‬
‫לא.‬ ‫-הסתרתי את זה בהתחלה,‬
‫כי אפילו אני לא הבנתי מה קורה.‬
‫היו רגעים מוזרים שעלו בהם התרשמויות‬ ‫עוד לפני שמלאו לי עשר,‬
‫אבל לא ייחסתי את זה ליכולת‬ ‫אלא לאינטואיציה יותר.‬
‫כשהייתי שם, בהתחלה לפחות,‬
‫הייתי ילד רגיל, כמו כל ילד אחר.‬
‫התייחסו אליי כמו לכולם.‬
‫במקביל, זה המקום שדברים התחילו להסתבך בו.‬
‫סבתא שלי מתה כשהייתי בכיתה ד' ו…‬
‫בכיתה ה' הייתי במקום קשה מבחינה רגשית‬
‫בגלל רגעים בלתי פוסקים‬
‫של ידיעה שהיו מבלבלים ומציפים.‬
‫בגיל עשר, אינך מודע לזהות שלך או מי אתה,‬
‫שלא לדבר על רמה אחרת לגמרי של קיום.‬
‫אני מנסה להעלות זיכרונות מכאן.‬ ‫-משהו עולה?‬
‫את זה אני זוכר מצוין.‬
‫במבט לאחור, זה מקום שיכולתי להיות בו ילד.‬
‫אז…‬ ‫-כן.‬
‫זה היה מסע מדהים.‬
‫ובמיוחד לחזור לפה.‬
‫שוטטתי בשטח ביה"ס וחוויתי את הזיכרונות‬
‫וכל מה שהתעורר,‬
‫אבל דעתי הוסחה מההתרשמויות שעלו,‬
‫ברקע המחשבות שלי.‬
‫אני מתרגש לקראת היום.‬
‫זו חוויה סוראליסטית,‬ ‫לשבת מול הספרנית שלי מפעם.‬
‫אני יודעת!‬ ‫-מרגש. הבאתי את המחברת.‬
‫ואני מתרכז…‬ ‫-אז אנחנו…‬
‫נבצע קריאה. כן.‬
‫לא ידעתי.‬ ‫-כן, את פתוחה זה?‬
‫לא חייבים.‬ ‫-לא, זה בסדר. פשוט לא…‬
‫כן.‬ ‫-לא ידעתי.‬
‫חשבתי שנדבר על פעם.‬ ‫-אני יודע. חשבתי שזה לא יזיק.‬
‫אבל את מחליטה. אם נוח לך…‬ ‫-אני בעניין.‬
‫מעולה. אין לי שליטה במי שעולה,‬
‫ואני מתחבר לזה שמתקשר הכי חזק, אז…‬
‫בואי נראה מה יעלה.‬
‫אז יש לי את זה.‬
‫אני זוכר שהייתה לך בת. מאדי?‬
‫מאדי.‬ ‫-אני זוכר אותה.‬
‫יש לך עוד ילדים?‬ ‫-הבן שלי, לי.‬
‫יש לך בן. מגניב.‬
‫באמת? מעניין מאוד.‬
‫אז ככה.‬
‫אני רוצה לדבר עליהם ועל קריירות.‬
‫כשמדברים על בתך,‬
‫זה מעניין, כי יש…‬
‫יש הכרה בשינוי,‬
‫הרבה משמרות.‬
‫כשאני מתחבר לאנרגיה שלה,‬
‫אני מרגיש שהיא‬ ‫עומדת לקחת על עצמה אחריות רבה,‬
‫וצריכה להתקבל החלטה,‬
‫"האם אקח את זה על עצמי? האם אני מוכנה?"‬
‫והתחושה היא, "כן, תמשיכי להתקדם, את בסדר.‬
‫את יכולה יותר משנדמה לך".‬ ‫-כן.‬
‫ונראה שזה מתייחס אליה.‬
‫היא עברה… המון שינויים.‬ ‫-הרבה שינויים.‬
‫הבנתי.‬ ‫-אז פגעת בול.‬
‫ואני חושד שהיא עושה הרבה‬ ‫במקום אנשים אחרים,‬
‫שהיא חובשת כובעים שונים בלי שציפתה לכך.‬ ‫-כל הזמן.‬
‫היא עושה את זה הרבה.‬ ‫זה מתסכל אותה אבל היא עושה בכל זאת.‬
‫כן, בדיוק. היא חרוצה.‬
‫אני מרגיש שהתגובה תהיה חיובית,‬
‫ושהיא בדרך הנכונה.‬
‫יופי.‬
‫מישהו במשפחה עוסק באכיפת חוק?‬
‫כן.‬ ‫-בסדר, מי זה?‬
‫הבן שלי.‬ ‫-זה הבן שלך.‬
‫גם הוא יעבור שינוי.‬
‫זה מעניין. בן כמה הוא כרגע?‬ ‫-הוא בן 29.‬
‫בסדר. הם מביאים אותי ל…‬
‫לפני ארבע שנים. תני לי לראות.‬ ‫אני לא יודע למה. 20…‬
‫בואי נראה, לפני ארבע שנים, אם הוא בן 29…‬
‫הוא התחתן.‬ ‫-באמת? מעניין מאוד.‬
‫הם מעלים רגישות לענייני פוריות,‬
‫התנהלו שיחות סביב זה. הכול טוב.‬
‫זה יסתדר בבוא העת, אז…‬
‫יופי. האמת שסוף סוף נולדה בתם הראשונה.‬
‫מדהים.‬ ‫-היא עדיין לא בת חודשיים.‬
‫שמה סיידי.‬ ‫-מזל טוב.‬
‫כן, והם התקשו… כן.‬ ‫-כן. היו עניינים.‬
‫אבל זה קורה.‬ ‫-אבל, היי.‬
‫בבוא העת. דברים קורים כפי שהם אמורים.‬
‫אני חיובי לגבי זה.‬
‫זו תמונה מוזרה, אבל כדאי לשים לב אליה.‬
‫משהו לגבי חזיר מעופף.‬
‫חזיר עם כנפיים.‬
‫הרגשתי שעליי לציין את זה.‬
‫בעלי נהג תמיד לומר, "כשחזירים יעופו".‬
‫בסדר? אז נכנסנו לאיזו חנות,‬
‫והיה שם חזיר מעופף על חוט,‬
‫חג מעל, ומאדי אמרה, "תראו!"‬
‫זה מצחיק. אז יש קשר ל"כשחזירים יעופו"‬
‫בכל הנוגע לזיכרונות מצחיקים. כל כך מתוק.‬ ‫-כן, בגדול.‬
‫זה מצחיק.‬
‫וזה יהיה זה.‬
‫בסדר. ואני חש שעליי להתחבר אליו.‬
‫לאן הולכים? בואי נראה.‬
‫כשמדברים על… מורכב קצת להפריד‬ ‫בין הצד של אמך לצד של אביך,‬
‫אבל אני לא מתרשם שיש מוות מצד אמך או אביך.‬
‫אז הם עדיין חיים?‬ ‫-כן.‬
‫מדהים. זה אדיר.‬
‫אני מרגיש שאנחנו זזים לדור קודם.‬
‫אני חייב לשאול, יש קשר נשי כלשהו?‬
‫הרבה אנרגיה נשית,‬ ‫אבל אני חש שעליי להדגיש ג'יי.‬
‫אז נקבה עם ג'יי בשמה.‬
‫יש נשים במשפחה שלך שהשם שלהן מתחיל בג'יי?‬
‫שתי הסבתות.‬ ‫-בסדר.‬
‫יש את השם ג'ולי?‬
‫ג'וליה.‬ ‫-ג'וליה.‬
‫טוב, הבנתי. אחת מהן מנוחה?‬
‫שתיהן.‬ ‫-בסדר. ג'וליה מנוחה?‬
‫כן, בהחלט.‬ ‫-אני חש שעליי לציין זאת.‬
‫אבל יש גם כמה בני זמננו.‬
‫עולות כמה נשים שאני חש‬ ‫שעליי לציין והן מנוחות.‬
‫הם עולות כמבוגרות יותר,‬ ‫אבל יש שני דברים שאני צריך להעלות,‬
‫שניהם קשורים למוח.‬
‫זה לא עניין נפשי, אלא גופני יותר,‬
‫בעיה קוגניטיבית כלשהי‬
‫ביכולת שלה לקלוט את הסביבה.‬
‫לרוב מדובר בדמנציה, אלצהיימר, דברים כאלו.‬ ‫-אלצהיימר.‬
‫זה נראה לי רלוונטי.‬
‫יש גם מישהי שלקתה בשבץ, אני חושב.‬
‫יש בזה משהו מעניין,‬ ‫ומדובר בשני דברים שונים.‬
‫אז מי נפטרה מעניין הקשור לאלצהיימר?‬
‫דודתי אדליין.‬
‫בסדר, הבנתי.‬
‫עכשיו, התחושה היא שהיא רוצה‬ ‫שאעלה את העובדה שהיא לא לבד.‬
‫היא מציינת מישהו בן זמנה.‬
‫את יודעת אם היו לה אחים?‬ ‫הייתה לה גם אחות שנפטרה?‬
‫אני חש שעליי לציין את שתיהן.‬
‫והיא זו שלקתה בשבץ.‬ ‫-אני מבין.‬
‫הבנתי.‬
‫הנה.‬
‫הספקנו לא מעט היום.‬ ‫-כן, נכון.‬
‫מעולם לא הייתי מעלה בדעתי‬
‫שאשב עם הספרנית שלי מפעם‬
‫ואבצע לה קריאה.‬ ‫-נכון?‬
‫יש משהו בלהדהים את המורה שלך.‬
‫אני… אני עדיין המומה.‬
‫אני עדיין כזה, "וואו".‬ ‫-כן.‬
‫נותרתי ללא מילים כי הוא ידע כל כך הרבה.‬
‫הוא פגע בול.‬
‫הוא פגע בול. זה היה מדהים.‬
‫מצטערת, זה היה מגניב.‬ ‫-אני יודע!‬
‫זה מצחיק. אני מופיע מול אלפי אנשים,‬
‫ואני בוחר מישהו.‬ ‫-באקראי.‬
‫הם יגידו, "אין לי אף אחד".‬
‫וכאילו, "כן, יש לך".‬ ‫-כן.‬
‫זה רק מראה שהאהבה שלהם אלינו‬
‫חזקה יותר מהציפיות שלנו לפעמים.‬
‫כן.‬ ‫-כן. וואו.‬
‫השולחן נראה מפואר, מה יש להגיד?‬
‫אני אוהבת את הפרחים שקטפתי. משגעים, נכון?‬
‫אתן לך מפיות…‬
‫כן, תני לי לעזור.‬ ‫-בבקשה.‬
‫קח את אלו.‬ ‫-רגע, איך זה עובד?‬
‫כרצונך.‬ ‫-אני נראה כמו מישהו שעשה את זה פעם?‬
‫בואי נראה. לא יודע…‬ ‫-תניח איך שבא לך.‬
‫בסדר.‬ ‫-בסדר?‬
‫כל עוד זה מתאים. הנה.‬
‫לא ראיתי את פיטר ופלישה מזה זמן מה,‬ ‫אז אני מתרגשת.‬
‫אמי ואני נפגשים עם פיטר ופלישה.‬
‫אני שמח לקראתם.‬
‫יש לנו המון פערים להשלים.‬
‫אלוהים!‬
‫שלום!‬ ‫-תראו מי זה!‬
‫כן!‬ ‫-היי!‬
‫אתם…‬ ‫-מראה מלבב בירוק.‬
‫בלי לבכות.‬ ‫-הייתי מגיע לפני עשר דקות‬
‫אבל היא איטית.‬ ‫-מה נשמע?‬
‫בלי לבכות.‬
‫מה שלומך?‬ ‫-היי, טיילר.‬
‫טוב. כן.‬ ‫-זה יום שמח.‬
‫אנחנו ממש שמחים לראות אתכם,‬
‫וארגנו משהו קטן שאני מקווה שתאהבו.‬
‫יש לנו קיש.‬ ‫-זה מקסים.‬
‫כן. שבו, תנוחו.‬ ‫-אוי, תרזה.‬
‫כן?‬ ‫-אני עדיין שחור.‬
‫אני לא מתלהב מקיש.‬
‫טוב, אני אלך…‬ ‫-אבל אני מעריך את זה.‬
‫טוב, אכין לך כל מה שתרצה.‬
‫לא הכנת בעצמך, נכון?‬ ‫-כן. מהתחלה. תטעם מזה.‬
‫יש בזה בייקון. אתה תאהב.‬ ‫-מנסה להאכיל את כולם.‬
‫חייבת.‬ ‫-היא טבחית טובה.‬
‫נכון.‬ ‫-תודה.‬
‫חבר'ה, יש לנו הרבה על מה לדבר.‬
‫אני רוצה רק להגיד לכם‬
‫שהמסע הזה היה קשה לכולנו.‬
‫וזו רק התחלה חדשה.‬
‫אני אוהבת אתכם מאוד.‬
‫ואם לא היית מעודד אותי, טיילר,‬ ‫לבצע את בדיקת ה-DNA,‬
‫לא הייתי יודעת כל מה שאני יודעת עכשיו.‬ ‫-כן.‬
‫כל השנים האלו, היה לסטלה כוח עליי.‬
‫זה לא כך יותר.‬
‫ואני לא נותנת לה להמשיך לשלוט בחיי.‬ ‫אני לא.‬
‫היית רוצה להתעמת איתה ו…?‬
‫הגעתי למסקנה שזה לא ישנה דבר.‬
‫זה לא ישנה דבר.‬ ‫-כן.‬
‫והתעמת עם העבר.‬ ‫-כן.‬
‫ירדת לשורש האמת וזה כל מה שיש.‬ ‫-כן.‬
‫מעולם לא חשבתי שטיילר יהיה זה שיעזור לי‬
‫לגלות מי אני,‬
‫להמשיך הלאה, מעבר לכל הדברים שקרו לי בחיי,‬
‫ויעזור לי להרגיש שוב שלמה.‬
‫במבט קדימה, החלק היחיד בעברי שאסכים לקבל‬
‫זה אתה ופלישה בחיי, זה הכול.‬
‫אז רציתי לחלוק איתכם‬
‫את עץ המשפחה המיוחד שלי.‬ ‫-אלוהים.‬
‫רואים את משפחתי האיטלקית, ואת השמות שלהם.‬
‫אבל כאן מופיעים האחים והאחיות שלי‬
‫כפלישה ופיטר.‬
‫כי תמיד תהיו המשפחה שלי, לא חשוב מה.‬ ‫זה לא ישתנה לעולם.‬
‫תמיד נהיה אחיות ואח, ואני אוהב אתכם תמיד.‬
‫ואני מעריכה את מה שעשיתם כדי לעזור לי‬
‫ולהגן עליי.‬
‫אני זוכרת הרבה דברים ורוצה להודות לכם‬
‫על כל מה שעברתם. זה הרבה.‬
‫חשתי נפלא כשראיתי את שמי בעץ של תרזה,‬
‫אבל אמרתי לתרזה‬ ‫שתמיד אהיה אח מספר אחת שלה.‬
‫אז העמדה הזאת תפוסה.‬
‫אז אפגוש את אחיה האחר,‬
‫אוהב אותו והכול, אבל, היי,‬
‫עליו לדעת את מקומו.‬
‫מה שאני לוקח מזה היום זה‬
‫שמשפחה היא האהבה שיצרנו יחד.‬ ‫-שחלקנו, כן.‬
‫זה רק מוכיח שזה לא עניין של דם.‬
‫במבט קדימה.‬ ‫-זה עניין של אהבה, של חיבור.‬
‫ותמיד תהיו דוד ודודה שלי.‬
‫אני אסיר תודה שאני יכול‬ ‫לחלוק את הסיפור הזה.‬
‫במסע של החודשים האחרונים,‬
‫אמי ואני הצלחנו להסיר את המסתורין‬
‫מעל המפלצת שנקראת סטלה.‬
‫כעת נוכל לחיות כשאנו יודעים מי אנחנו,‬
‫מאיפה באנו, וכמה גדולה המשפחה שלנו באמת.‬
‫משפחה זה משהו שבונים.‬
‫להתקרב?‬
‫אני אוהבת אותך.‬ ‫-את המתנה הכי טובה היום.‬
‫בסדר?‬ ‫-אנחנו מחוברים זה לזה.‬
‫מה שלום ננסי הבוקר?‬
‫היא בסדר.‬
‫מצוין.‬ ‫-היא ידעה שאנחנו נוסעים,‬
‫אז היא כל הזמן נשכה בידי.‬
‫ניסתה להשאיר אותי.‬
‫אתה נראה טוב.‬ ‫-תודה. כן.‬
‫ויש לי מים קרים,‬ ‫ותמיד אפשר לעצור ב"סטארבקס".‬
‫יש לנו מספיק זמן.‬
‫בדרך למופע החי הראשון שלי מאז קריסת הריאה,‬
‫התחלתי כבר לקבל מסרים מאנשים בצד השני‬
‫עבור אנשים שיגיעו למופע.‬
‫ובגלל זה אני לא יכול להתרכז בשום דבר אחר.‬
‫בחיי, טיילר, כל כך מוזר לנסוע למופע חי.‬
‫עבר המון זמן.‬
‫יהיה מוזר לראות את כל הקהל.‬
‫אני יודע. זה כל כך מוזר. עברה שנה וחצי…‬
‫אלוהים. ואיך שסיימת את האחרון.‬
‫ואז פרצה מהומה שלמה.‬ ‫-כן.‬
‫חודש כמעט בבית החולים.‬
‫אני לא רוצה שוב.‬ ‫נוכל, בבקשה, לא לחזור על זה?‬
‫כן.‬
‫אני אטפל בזה.‬ ‫-זה מתלבש על החלק הזה.‬
‫כן? בסדר, הבנתי.‬
‫זה שלך.‬ ‫-מוכנים?‬
‫מוכנים.‬ ‫-יש לכולם?‬
‫כן. הקטע המלחיץ הוא תמיד לעבור במבואה.‬
‫כשטיילר נוסע למופע חי ומגיע לבית המלון,‬
‫הוא רציני מאוד, מבודד מאוד.‬
‫מיד אחזור.‬
‫הוא לא רוצה לשהות בחברת אנשים.‬
‫הוא לא רוצה גירויים.‬ ‫למעשה, כשאנחנו מזמינים שירות חדרים,‬
‫אני מקבלת את האוכל בדלת‬ ‫כי הוא לא רוצה להיתקל‬
‫ברגשות ותחושות של אף אחד.‬
‫אנחנו לא מדברים לידו‬ ‫על דברים לא נעימים לפני הופעה.‬
‫אנחנו לא מדברים על דברים קשים,‬
‫כי אנחנו רוצים שהוא יהיה שליו.‬
‫הכול מתחיל לעלות.‬
‫זה מעורפל מאוד, נפשית, גופנית.‬
‫זה שונה מאוד.‬
‫אז אני מחכה כבר לגמור עם זה.‬
‫לא יודע. הרבה רגשות, אני מניח.‬
‫אני רק לא יודע מהם בדיוק. התרגשות, שמחה.‬
‫אולי פחד קצת, אבל אני לא יודע מפני מה.‬
‫היו לי יותר מ-50 הופעות כבר.‬ ‫אני חושב שעצם היציאה‬
‫והפגיעות…‬
‫זה כואב גופנית,‬
‫זה סוחט רגשית.‬
‫הבאתי את עצמי למצב‬
‫שאני נמצא בו עכשיו,‬
‫שמקשה עליי להביע דברים שאני חש‬
‫עד שאני מתחיל לשרבט.‬
‫ואז הכול יוצא החוצה.‬
‫ועליי לעשות את מה שנשלחתי לכאן לעשות,‬
‫לעלות לבמה מחר ולשחק אותה.‬
‫ואז…‬
‫כשאסיים, אוכל להיות שוב בן אדם.‬
‫תופים.‬
‫היי! מה נשמע?‬ ‫-מוכנים?‬
‫בהחלט. תודה.‬
‫היי.‬ ‫-היי, נעים מאוד.‬
‫מה נשמע?‬ ‫-אני אלווה אותך הערב.‬
‫תודה. אני מעריך את זה.‬
‫בסדר. נראה…‬
‫יש חרדה רבה לפני מופע.‬
‫הרבה מונח על כף המאזניים.‬ ‫זה הרבה יותר מבידור.‬
‫אנשים נואשים לקשר כלשהו עם יקיריהם.‬
‫אנשים שעברו אלפי ק"מ רק כדי להיות באולם.‬
‫באמצעות קריאה של אדם אחד,‬ ‫רבים יכולים לחוש סגירת מעגל.‬
‫זו דרישה גדולה לשרת,‬
‫כי אין לי שליטה במסרים.‬ ‫אני לא יכול לאלץ את זה לקרות.‬
‫אני חייב לסמוך על זה שהמדריכים שלי‬ ‫ואלו מהצד השני יופיעו.‬
‫איך אתה מרגיש? מתוח?‬ ‫-הרבה דברים עולים.‬
‫הרבה דברים עולים כבר?‬ ‫-כן.‬
‫חלפה שנה וחצי אז אני תוהה…‬
‫הצטבר הרבה.‬ ‫-זה מה שרציתי להגיד.‬
‫זה בטח מוסיף עוד מתח.‬
‫אתה תהיה מעולה. אוהבת אותך.‬ ‫-ואני אותך.‬
‫נסה לזכור לעמוד זקוף, טוב?‬
‫אוזניים בקו הכתפיים.‬
‫כן, כמו עם ספרים על הראש.‬ ‫-אני יודעת שאני שמוטת כתפיים.‬
‫אני תמיד שמוטת כתפיים,‬ ‫אבל תזכור לעמוד ישר.‬
‫אני חושבת שטיילר לחוץ כי הוא‬
‫לא קיים מופע חי כבר שנה וחצי.‬
‫הרעיון של לעלות לבמה מול אלפי אנשים,‬
‫זה הרבה.‬
‫את לחוצה?‬
‫אני תמיד לחוצה.‬
‫- טיילר-הנרי-קריאת-מדיום -‬
‫ברגע זה אני חרד מאוד.‬
‫עמידה על במה עלולה לסכן את חיי.‬ ‫אבל אני חייב לעשות את זה. זה הייעוד שלי.‬
‫- תשאלו את טיילר -‬
‫אתה מוכן?‬
‫בהחלט. רק אקח את זה.‬
‫תביא את הדברים שלך.‬ ‫-כן.‬
‫טוב.‬ ‫-טוב. הגיע הזמן ללכת.‬
‫בוא נעשה את זה.‬
‫נחכה פה.‬ ‫-בסדר, נשמע טוב.‬
‫אסדיר את נשימתי. אני מתרגש.‬ ‫-כן, תנשום עמוק.‬
‫איך הריאה שלך?‬
‫כשאני חרד, היא מגבילה קצת.‬
‫הגיוני.‬ ‫-אז זה קשה קצת.‬
‫הייעוד שלי בעולם הוא להעביר מסרים.‬
‫אני פה כדי לעזור.‬
‫אני פה כדי לרפא.‬
‫אני כאן למענם. זה מי שאני, בכל מחיר.‬
‫זו עבודה כל כך מיוחדת.‬ ‫-כן.‬
‫תודה על הכול.‬
‫זה הרגע הגדול. נראה מה יקרה.‬
‫אני כאילו…‬
‫תתעשת.‬
‫גבירותיי ורבותיי, טיילר הנרי!‬
‫שלום, כולם! שלום!‬
‫מה שלום כולם?‬
‫כל כך טוב לחזור סוף סוף.‬
‫תרגום כתוביות: דנה סבן‬