NETFLIXOVA SERIJA
Neki ljudi s drugoga svijeta
pomogli su vašoj majci
da nešto shvati.
-Istražujemo maminu prošlost. -Da?
I po nečemu je to slično.
Otkriće, spoznaja, zaključak.
Ljudi s drugoga svijeta pogurali su neke događaje
da bi vaša majka to shvatila.
-Ima li to smisla? -Da.
Malo mijenjam smjer.
Moram se vratiti onomu otprije.
Brat je danas istaknut, jasno.
Želi govoriti o poslu.
-Dobro. -Svašta je radio.
Majstor za sve, netko bi možda rekao.
Tako nešto.
-Fantastično. Odličan si. -Kad netko…
Dragi ste. Kako se to uklapa?
-Mehaničar je. -Dobro.
-Ali… -Popravljao je aute.
Davali su mu poslove
za koje nije bio kvalificiran, ali očekivali su popravak.
-Zaboga! Ma kako? -Znam.
-Oprosti, zaprepaštena sam tvojom… -Sve je u redu.
-Intuicijom. -Dobro.
Dvije su mi stvari čudne.
Spominje V-A.
Za mene je V-A obično Virdžinija.
-Ima li Virdžinija kakve veze? -Ima.
-A Florida? Je li tko živio na Floridi? -Da.
Moja se majka rodila u Virdžiniji.
Njezina biološka majka Marguerite živjela je na Floridi.
Mislim da se to ona javila.
-Taj me dio baš veseli. -Da.
Moja mama. Ajme!
Govoriš o mnogo toga.
-Ajoj. -Vidjet ćemo.
Pokušat ćemo vas povezati. Ali spominje nešto. Da vidim što.
Ovako bih to opisao. Propuštene su neke prilike
za interakciju s ljudima koji su bili oko nje.
Moja mama nije upoznala biološku majku.
Ne znam je li to nešto slično. Ali primam nešto takvo.
-Slično je. -Propuštenu priliku za bliskost.
Majka je posvojena. Kad je bila stara svega nekoliko dana.
Cijeli život nije upoznala biološku obitelj.
Sve donedavno.
Dala je DNK na analizu.
To je bilo prije možda dvije…
Prije godinu i pol?
I onda smo našli majčinu stranu obitelji.
Tako je i s mojom mamom. Zanimljiva paralela.
Njezina je majka umrla prije 10 godina.
-Dobro. -Nije ju upoznala.
Ali upoznali smo dvije polusestre.
-Da? -Imala je i polubrata.
Zamislite, i moja je mama imala troje polubraće i polusestara.
-Aha. -Jedna je umrla.
Dvoje je još živo. Nevjerojatna podudarnost.
-Zbilja. -Da.
Upoznala je cijelu tu obitelj. Imamo obiteljske fotografije.
Rekli su nam da su nas veoma dugo tražili.
Aktivno su nas tražili.
Cijeli se život pitala. Sada ima 70-ak godina.
Njezina je majka na samrti spominjala svoju davno izgubljenu kćer.
Ludo. To se dogodilo i kad je umirala majka moje mame.
-Zbilja? -To je rekla.
Imala je demenciju, no sjećala se djevojčice koju je tražila.
Davno izgubljene kćeri.
Nevjerojatno. Ne želim skretati s teme.
-U redu je. -Ali to je zbilja čudno.
-Znanje ti donosi spokoj. -Da.
-To je to. -Imala je sreće u životu.
Što je uspjela naći obitelj. Divno.
Zanimljivo je da imamo tu paralelu. Za obitelj smo doznali
tek poslije u životu, biološku.
Mama još ne zna tko je njezin otac.
To nas veoma zanima.
Kao i vaša mama.
Još ne zna tko je tata.
Hvala ti što si došao.
-Nema na čemu. -Veoma si mi pomogao.
-Hvala. -Baš mi je drago što smo se upoznali.
-I meni. Hvala. -Hvala vam na svemu.
-Doviđenja. -Pozdrav!
Oh!
-Nije li bilo super? -Je.
Srce mi je ispunjeno.
Sve me to preplavilo, ali veoma je uzbudljivo.
S Tylerom osjećaš
izravnu vezu s voljenim pokojnicima.
Kao da nisu mrtvi.
Prilično nevjerojatno.
Ovo je bilo ludo.
Nakon tisuća seansi i brojnih obiteljskih priča,
nadrealno je povezati se s nekim čija je priča tako slična našoj.
Možda su duše organizirale tu seansu
da mi pokažu kako trebam prihvatiti savjet koji sam dobio i koji sam davao.
POTPUNI METEŽ
Jedan moj klijent kupio je stol za stolni tenis.
Navodno ga je Susan Sarandon popularizirala.
Nepovezano.
Veoma. To je sigurno prije nje bio sport.
Ali ona je investirala u to i postalo je popularno.
Odakle ti to?
-Ima članaka o tome. -Zbilja?
O Susan i stolnom tenisu.
Meni dobro ide.
Ne ide mi odlično. Ali kojiput mogu…
-Pogoditi lopticu? -Da, katkad je pogodim.
Ja nisam osobito koordiniran.
Mentalne sposobnosti imam. Ali koordinaciju…
-Ne baš. -Ne baš.
KALIFORNIJA
-Pozdrav! Kako ste? -Ajme meni.
-Tyler. Kako ste? Baš mi je drago. -I meni je drago.
-Carie. -Drago mi je!
-Hvala što ste me zvali. -Hvala.
-Imate nešto, vidim. -Imam.
-Pripremili ste se. -Jesam.
-Prvo ću to uzeti u ruke. -Može.
Pa ćemo vidjeti što ću primiti.
Sve ćemo pokriti. Samo malo.
Počet ću se povezivati. Pa ćemo vidjeti što ćemo dobiti.
Oprostite, kako se zovete?
-Carie. -Carie. Odlično. Carie, Carie…
Da vidimo što primamo.
Dobro. Da.
Da?
Dobro. Jedan, dva…
Ovo je čudno.
Ovako ja to vidim.
Spominje se nešto što bih nazvao tragičnom smrću.
To se uvijek dogodi prerano, neočekivano.
Prerano ostanemo bez nekoga.
Čudno je što se to ponavlja dvaput.
Imamo jednu osobu koja je umrla vrlo mlada, rano,
u tragičnim okolnostima.
A imamo i drugu tragičnu situaciju
u kojoj je netko umro doista prerano.
Imate li veze sa smrću dvoje ljudi koje je umrlo tragično i rano?
Apsolutno.
Mislim da sam ovdje da bismo razgovarali o njima.
Nerazdvojni su, tako bih to opisao.
Dobro.
U redu.
Dobro, moramo razgovarati o vašem tugovanju
u vezi s tim smrtima.
Nekako mi se čini da niste mogli tugovati u doba kada se to dogodilo.
Morali ste odgoditi tugu. Za budućnost.
Dakle, to se dogodilo, a vi niste mogli prirodno odtugovati.
Odgodili ste to.
Razgovarat ćemo o tome.
Nastavit ću.
Vidim simbol vode, što nije baš neuobičajeno.
Ne znam zašto ga vidim.
Vidim puno vode. Ima li to smisla?
-Ima. -Da.
Voda je ovdje najvažnija.
Nastavit ću. Uh, puno toga primam.
Ne znam što to znači. Imam to i to…
Pokušat ću sve izvesti najbolje što mogu.
Mlađi stalno spominje Božić.
Vidim simboliku Božića, svjetla, sve.
Ali nije to samo dijete koje voli Božić.
Nesreća se dogodila nekoliko dana poslije Božića.
-Tada smo ga posljednji put slavili. -Da. Uh.
Prenose mi to kao nešto pozitivno, sretno.
Ali vidim da je to i lijepo i ružno doba godine.
Nastavit ću.
Iz nekog razloga iznimno ističu vas.
I sve što ste morali činiti i prije i poslije smrti.
Tu osjećam zahvalnost.
To je baš zanimljivo.
-Samohrana sam majka. -U redu.
Nemojte previše odati. No u vezi s tim smrtima,
koje su se dogodile prije možda manje od dvije godine,
tko su vama ti ljudi?
Moje kćeri.
Imala sam tri divne kćeri.
Morgan je imala 25 godina.
Summer i Sawyer imale su 12 godina.
Blizanke. Sawyer je svakako bila šefica.
Ona je odlučivala, a Summer ju je slijedila.
Što se tiče Morgan i mene,
kad je odrasla,
postala mi je i prijateljica, ne samo kći.
Jako se angažirala oko blizanki.
Ali 9. siječnja 2018. godine
izgubila sam kćeri Sawyer i Morgan.
Bilo nas je četiri i kuća je bila puna smijeha,
buke, uzbuđenja, energije.
A sada je sve tiho i mirno.
U kući žive djevojčica i majka
koje su slomljene i trude se živjeti iz dana u dan.
Osjećam konfuziju.
Osjetio sam veliku konfuziju.
Kad netko pogine u automobilu, obično je sve jasno.
-Da. -Ne bih rekao da je to.
Dobivam dojam
odluke koja se morala donijeti u djeliću sekunde.
Što ćemo, kamo ćemo?
Što se zbiva?
-I onda se to odjednom dogodi. -Da.
Dakle, nije…
Jako komplicirano, samo to mogu reći.
-Kaos. -Da, apsolutno.
-Kaos. -Potpuni metež.
Da.
Čudno.
Neke bismo stvari trebali imati, ali nemamo. Predmete.
Zato je malo čudno. Trebalo bi toga biti više.
-Da. -Nešto je čudno.
Je li se možda dogodilo nešto
zbog čega nemamo predmete koje bismo inače imali?
-Sve. -Da.
Izgubili smo sve.
Baš mi je žao.
Dakle, sada mi govore o danu kada se to dogodilo.
I gdje se dogodilo.
Čini se…
Vidim veliko razaranje.
-Šteta je velika. -Da.
-Uz to što su umrle. -Da.
Htio bih govoriti o tome što je bilo. Ali nisam još takvo što primio.
Kao da…
Najviše bih to usporedio
s pogibijom na klizištu.
To me podsjeća na to.
Sve se brzo dogodilo. Ima li to smisla?
-Da. -Žao mi je.
Ajme čovječe. Dobro.
Teško je to objasniti. Jer nisam ni siguran što je to.
Ovako to mogu protumačiti. Razgovarale ste,
danima prije pogibije, ili netom prije,
o tome što sve treba učiniti. Ali onda se to nije zbilo dovoljno brzo.
-I… -Da, razgovarale smo prije nesreće.
O tome da nešto morate učiniti. Što?
-Da. -Jako čudno.
Želim biti jasan.
Ni od jedne ne primam bol.
-Doista? -Na seansama to iskreno kažem.
Ako netko pati. Ali ne vidim to.
Sve se brzo dogodilo. Izlazim iz tijela prije nego što…
-Prije nego što išta osjetim. -Dobro.
Žele vas osloboditi
bilo kakvog osjećaja krivnje ili odgovornosti.
Iako ste prije razgovarale o tome što treba učiniti.
-Trebalo je odlučiti. -Nitko nije mogao znati.
Što će se dogoditi.
Dobro. I sada…
Recite nam što god nam želite reći.
O tome što se dogodilo.
Pa…
To je bila blatna bujica u Montecitu.
Poginulo je 23 ljudi. Među njima moje dvije kćeri.
Olujni pljuskovi pokrenuli su ubojit val poplava i blatnih bujica.
Ekipe se jutros utrkuju s vremenom i traže preživjele.
Nove slike otkrivaju strašno razaranje.
Večer prije bujice najavili su oluju.
Dio grada su evakuirali, dio nisu.
Nas nisu.
Aha.
Odlučivale smo hoćemo li ostati ili ići.
Prije spavanja sam im rekla da se ne boje. Kada čuju kišu.
Tada sam zadnji put vidjela Sawyer.
Onda je došao olujni pljusak.
U pola četiri kuća je eksplodirala, a sve smo bile u kući.
Morgan i ja držale smo jedna drugu u vodi.
U blatu. Bujica je tekla brzinom od 130 km/h.
Sve nas je razdvojila.
I…
Slomila sam skoro sve kosti od struka prema gore.
Jedva sam preživjela.
Imala sam sreće, blato me prekrilo.
Ovoliko lica mi je virilo. Mogla sam zvati upomoć.
Idućih nekoliko dana zapravo se ne sjećam.
Moja kći Summer, koja je preživjela,
bila je tri metra ispod površine blata kad su je našli.
Na njoj su bili komadi kuća i auta.
Uspjeli su je naći.
Nekoliko je tjedana bila u komi.
Nismo znali hoće li preživjeti.
Tek smo ujutro našli Sawyer. Bila je mrtva.
Morgan nismo našli pet dana.
Ja…
Pokušala sam spasiti najstariju kćer, a nisam mogla.
Da.
Mala pauza. Žao mi je.
Inače me na seansama ne preplavljuju emocije.
Ali ovo je… Suosjećam.
-Hvala. -Jako mi je žao.
-Strahota. -Da. Velika tragedija.
Da netko to mora doživjeti…
Kako se probuditi iduće jutro i živjeti dalje?
Koliko ste snage morali pokazati, i morate pokazivati,
samo da biste ustali ujutro! Veoma suosjećam.
Hvala.
Šarat ću.
Ponovno ću se spojiti, utišati svoje emocije.
I uroniti. Pa da vidimo što još imamo.
Ali sviđa mi se njihova radost.
Žele da spomenem
tri različita načina odavanja počasti.
Tri različita.
Znate za to? Odlično.
To je bilo prije tri i pol godine.
Svake godine imamo događaj njima u čast.
Divno. S tim je povezano nešto veoma posebno,
mnogo veličanstvenije odavanje počasti njihovim imenima.
Gledajte to kao nešto više povezano s mjestom.
Vidim to kao neku plaketu.
I veliko uzbuđenje u vezi s tim.
Ima nekoliko plaketa.
-Super. -Već postoje.
-Spomenice su. -Aha.
Na jednome je pjesma moje kćeri.
Lijepo.
Ovo je važna poruka koju imaju za vas. Oslobodite se krivnje.
Zbog toga što su bile kod kuće. Kad vidim taj simbol otpuštanja,
to znači da ne žele da netko pati zbog toga što je možda mogao učiniti.
Primam njihovu poruku mami da je sve u redu, ne ljute se.
Tyler mi je danas pokazao put
do nečega što nisam smatrala mogućim.
Nisam očekivala
da bih mogla osjećati sreću i radost
dok sjedim ovdje kraj potoka.
Pronalaženje radosti u tragediji
za mene je uvijek cilj kojemu težim.
Želim opet voljeti ovo mjesto.
Želim voljeti ovaj potok. Tyler mi je to darovao.
Idemo u Laguna Beach?
Na obali.
Trebalo bi biti lijepo. Naći ćeš se s Laurie Campbell.
Bit će zanimljivo upoznati drugog medija.
Već sam imao seanse s medijima.
Iskustva su bila različita.
Neka su bila nevjerojatna, neka prosječna.
Treba naći ono što ti odgovara.
-Baš me zanima ona. -Uzbuđena sam.
Zbilja jesam. Stalno gledam na sat. Je li vrijeme, je li?
Je li drugima tako prije seanse s tobom?
-Da, čudno je obrnuti uloge. -Da.
Povezan sam s obiteljskom pričom.
Doslovno mi teče žilama.
Jednostavno sam pristran.
Zato se ne mogu intuitivno povezati.
Ali na seansi s medijem informacije mogu doći
preko nekog odvojenog od mene,
tko bi mi možda mogao dati odgovore koje tražim.
KALIFORNIJA
Ajme, kako je lijepo!
-Želite li sjesti? -Može.
Uzbuđeni smo.
Vi! Ja se ovdje sva tresem.
Okrenula sam se i kao da sam vas čula. Tu ste!
Vjerujem Laurie.
Nadam se da će nam moći rasvijetliti tu obiteljsku tajnu.
Jedna je od malo ljudi kojima bih to povjerio.
Mislim da će vrlo vjerojatno doći do odgovora na naša pitanja.
Prije nego što ste došli zabilježila sam ponešto što sam primala.
Stalno spominju zdravlje. To je prvo što sam primila.
Kad pogledam srce, vidim palpitacije.
Imaš palpitacije?
Rođen sam s nerazvijenim srcem.
Cijeli život imam palpitacije.
Zanimljivo, tvoja su pluća
pluća čovjeka s bronhitisom, upalom pluća ili astmom.
Da. Pluća su mi puna nečega što se zove bula.
Kad prsnu, izazovu kolaps pluća.
Bio sam na operaciji.
-Prije godinu dana. -Može se ponoviti.
Ali to će me pratiti.
-Znaš za to. -I pazim.
Ideš na preglede. Ali moraš biti oprezan.
-Hvala. -Zanimljivo.
Primam puno… Uvijek pročešljavam čudne detalje.
Zapisala sam neka imena. Nema veze ako ih ne prepoznajete.
Zapisala sam Joseph.
Ne znam je li Joe ili Joseph.
Mislimo da je ime oca moje majke Joseph.
Nadam se da će Laurie rasvijetliti emocije oko svega što je bilo s mamom.
Angažirao sam i rodoslovnu istraživačicu.
Stručnjakinja je za analizu DNK i traženje obitelji.
Ona nam najbolje može pomoći da doznamo što ne znamo.
Svakako sam dobila težak zadatak.
Prvobitno se činilo da je Joe Cowart bio vaš biološki otac.
Zbog DNK.
A on je mrtav.
Ne želim nešto reći
ako nisam potpuno sigurna.
Nakon detaljne analize DNK
mogu potvrditi da je Joe Cowart vaš otac.
U redu.
Pokušala sam što više doznati o Joeu.
Hvala.
Rekli su mi da je bio crvenokos.
Znam da je bio u vojsci.
Bio je u dva rata, koliko znam.
Živio je sam.
Hranio se u crkvi, onamo je išao jesti.
Dakle, živio je povučeno i mirno.
Shvatili su da nešto nije u redu
kada tjedan dana nije bio u crkvi.
Vatrogasci su provalili u njegovu kuću
i otkrili da je umro.
Zanimljivo. To nisam znala.
Fascinantno.
Inače to ne bih doznala.
-Hvala. -Molim.
Debbie, najbliža vam po DNK, misli da ima fotografije.
Potražit će ih.
Zatim imamo rođaka Brucea.
Bratić. Bio je baš drag.
Rekao je da želi znati ako ima još sestrični. Nazovite ga.
Hvala!
Moram reći da se veselio.
Veselio se.
-Baš mi je drago! -Je li?
Lijepo je osjećati se željeno.
Lijepo je osjetiti tu dragost koju spominjete.
Pa to su vaši krvni rođaci.
Bilo bi lijepo da ih upoznate.
Da.
Donio sam predmet.
Primite ga ako želite. Ne morate.
Divno.
Odmah sam vidjela medicinsku sestru.
U vezi s vašom biološkom majkom,
zašto imam sliku da su joj vas oduzeli iz naručja?
Oduzeli su me. U bolnici.
-Žena koja me oduzela majci. -Tko?
Stella.
Dobro. Zato što me to pogodilo.
Je li vas zaključavala u ormar?
-Ili u sobu, da ne možete van? -Sve je radila.
Osjećam prljavštinu.
-Da. -Zaključani ste u kući.
Osjećam veliku usamljenost i odvojenost djece.
Takav je osjećaj.
Jedno dijete koje je ta žena imala bilo je zaključano u ormaru.
Je li jedno dijete bilo drukčijeg etničkog podrijetla?
-Da. -U redu.
Želim pitati za originalni rodni list.
-Nismo mogli doći do njega. -Da.
Ima li na tome polju napretka?
Ako pogledamo datume dokumenata i sve to,
čini se da je to originalni rodni list.
Mislim da ga je Mary napisala i zapisala adresu.
Ulica Felicia, mislim.
Ulica Felicity, da.
Kad sam to vidjela,
pomislila sam kako se vidi kad je to došlo do Stelle.
Stella je majka. Gdje se rodila? Ne zna se.
Kako ne znaš gdje si se rodio?
-Da. -Da.
Mislim da je žena koja vas je uzela
prevarantica.
Vaša majka i baka mislile su
da ta žena dijete vraća u dječju sobu.
Ali ovo o tome želim reći.
Nije isto kad netko rodi neželjeno dijete i onda ga odbaci
i kad rodi dijete
koje veoma želi i voli,
ali ne može ga zadržati.
Vaša situacija nije ona prva.
Vaša je druga.
Netko vas je veoma volio.
Ali nije vas mogao zadržati, brinuti se za vas.
Katkad nešto ostavimo iz ljubavi.
Ne zato što to želimo. Zato što moramo.
Sada će za vas početi novi život.
Da.
Bilo je ludo.
Zbilja ludo.
Situacija se obrnula.
-Kakav smo dar sada dobili! -Znam.
Najviše me iznenadilo što je znala
da me majka ostavila iz ljubavi.
Ne zato što me nije voljela.
Htjela je najbolje za mene.
A to je doista spoznaja koja liječi srce.
Da, jest.
KALIFORNIJA
Drži ga!
Tylerova sam obožavateljica.
Pisala sam mu jer sam izgubila voljenu osobu
i nekako sam se htjela povezati.
-Zdravo, Tylere! -Zdravo.
Ovo je Penelope.
Zdravo, Penelope!
Hej!
Zdravo, malena!
-Kako si? Baš mi je drago. -I meni.
-Hvala što ste me zvali. -Hvala vama.
Ovo je zbilja super.
Malo ćemo se pomaziti.
Onda ćemo početi seansu. Dobro.
Kako je slatka!
-Preslatka. -Baš jest.
Dobro. Ti i ti…
Zanimljivo je to što primam.
Moram spomenuti gubitak kućnoga ljubimca.
Stalno to primam.
Energija je djetinjasta. Onda sam shvatio da je životinja.
-Zapamtit ću to. -Dobro.
Nešto ću vam reći.
Životinje se katkad pojave.
Ali ne ovako jako.
-Ovo je intenzivno. Tako to primam. -Da.
-Svakako osjećam životinju. -Da.
I to je nekako tragično.
Zanimljivo. Stavit ću to na stranu.
Dobro, u redu. Tako.
Primam nekoga vršnjaka.
-Da. -Prijatelj, partner.
-Da. -Tako nešto.
-Ima li to smisla? -Ima.
Šali se o pogrešnom pisanju vašeg imena. Znam da je to čudno.
Ne znam zašto, ali baš to primam. Da se piše sa Y, ne J.
Kako se piše vaše ime?
-Y-A-S-M-I-N-E. -U redu.
-To je zbog nečega smiješno. -Ako pogađam tko je to…
Šalio se s mojim imenom.
„Jasmine ili Yaz ili kako li već”, govorio bi.
-Smiješno je. -Da, on je šaljiv.
Zanimljivo je kako to primam. Malo blesavo.
I svakako od te osobe osjećam veselje.
-Mislim da je bio šaljivčina. -Jest.
Svakako.
Pokazuje mi svašta nepovezano.
Na primjer, ljude koji iz vrećice jedu Hot Cheetos.
-I slično. -Ajme meni.
I šali se s time. Prsti se zaprljaju.
-Pocrvene ti. -Da.
Dakle…
U srednjoj školi jela sam puno loše hrane.
Zato, ne znam.
Stalno smo se šalili s prstima crvenim od Hot Cheetosa.
Sasvim nepovezano.
Čudno, govorim o mrvicama na prstima i idem ovako.
-Trljam prste. -To je on.
Baš smiješno.
Imala sam 13 godina kad sam upoznala Davida, mislim.
Mislim da nisam imala izbora. Zafrkavao me.
Stalno se igrao.
Stalno me zafrkavao.
Kao stariji brat. Bili smo jako bliski.
Sretan je što ste tu.
To vidim.
Pokušavam shvatiti što se dogodilo.
Čudno je to. Čudna situacija.
Osjećam… Ne pokazuje nikakvu bol u vrijeme smrti.
Naglo je umro.
Pokazao mi je simboliku
zatvaranja oči i umiranja.
-Jako čudno. -Da, sve je bilo veoma brzo.
Popušio je džoint u kojem je bio fentanil.
Mislim da ga je to odmah ubilo.
To je to.
Hvala vam.
-Nije se htio ubiti. -Nije.
Veselio ga je život. I onda je umro.
Mislim da je to podignulo svijest
o mogućnosti takvog ishoda.
Mislim da će njegov krug ljudi
odsad zagovarati malo pažljiviju konzumaciju.
Tako nekako.
-Dakle, on je dobro, spokojan je? -Da, sve je u redu.
To komunicira.
Dobro.
Kratko ću ga staviti sa strane jer primam još ponešto.
Dobro, sad ovo.
Vraćamo se ljubimcu.
Zanimljivo. Taj bi maleni mogao primjećivati toga malenoga.
Tako mi se čini.
Trebamo na to misliti. Povezanost je vrlo izrazita.
Čudno.
Taj maleni ili…
Ili je sličan ili ima slične osobine.
Izrazito osjećam da su po nečemu slični.
Čak možda i po tome gdje leže.
Ili po tome što vole ležati ili sjediti. To je kao neka paralela.
-Baš tako. -Dakle…
-To ste primijetili? -Totalno.
Dobro. Jer čini mi se da je to nešto baš dražesno.
-Tako to vidim. -Da.
Sada ću vas pitati tko je to.
-Moj pas, kojega više nema. -Da.
Zvao se Astro, bio je ljubav moga života.
Da.
Bio sam na stotinama seansi.
Nikada se nije prvo javio ljubimac.
Usmjeren sam na ljude.
Ali ovo je baš važno.
-Veoma. -Želim vam to reći.
Koliko je bilo važno da to čujete.
-O ljubimcu. -Da.
Moram reći da u vezi s njim trebam spomenuti…
Kod toga psa osjećam ovo. Da nije otišao od toga od čega jest,
dogodio bi se neki drugi zdravstveni problem.
Ta je životinja nečemu bila sklona.
-Aha. -Od čega je lako mogla otići.
Znali smo da ima problema s disanjem.
Često se htio igrati.
To je normalno za psa.
Ali morali smo micati igračke jer bi se jako iscrpio.
Ostao bi bez daha.
-Morali smo ga odvajati od igračaka. -Aha.
Zato smo odlučili
istražiti mogu li mu veterinari pomoći.
-Naravno. -I nije preživio operaciju.
To drugo kao da se pojavilo iz vedra neba.
Zanimljivo. Mislim da ta životinja ionako ne bi živjela dugo, s tim.
Mislim da vam ovo poručuje.
Iako je to bilo tragično i grozno u tome trenutku,
životinja je već bila počela propadati.
Mi smo to znali.
Pitali smo se što učiniti.
To nam je potvrda.
Zanimljivo i tužno.
Pokušavamo pomoći životinjama.
Priroda katkad ode u tome smjeru.
Ali osjećam spokoj.
Teško mi je pao njegov gubitak jer smo bili bliski.
Bio mi je više poput sina, a ne poput psa.
On je bio moje dijete.
-Puno hvala. -Nema na čemu.
Ovo je bilo nevjerojatno.
Drago mi je što smo razgovarali. Divan dan.
Jedinstveno iskustvo.
Zahvalna sam što ljudima to darujete.
Baš mi je bilo drago.
Pozdrav, bilo mi je drago!
DOLINA SANTA CLARITA KALIFORNIJA
Nanci!
NOVI TYLEROV UDOMLJENI PAS
Vjerujem da se svako svjesno biće može javiti.
Kad komuniciram sa životinjama,
to ne znači da pas nužno laje.
Esencija te životinje koje više nema postoji i dalje.
Kad se na seansi povezujem
s esencijom nečega što je bilo u ljudskome tijelu,
katkad se to dogodi i za životinje. Razlika nije velika. Svi smo mi životinje.
Zbilja mislim da se ljubimci više vežu kad te nema.
Da.
A i kad si stalno sam s njima.
Više se vezala za mene dok tebe nije bilo.
Je li se ponašala bolje?
Nije. Nikako.
Ne čudim se. Dobro, gospođice.
Voliš se grliti.
Voli zagrljaje.
HANFORD, KALIFORNIJA TYLEROV RODNI GRAD
Mislim da smo blizu čajane.
Ondje sam imao toliko seansi!
-U kineskoj četvrti. -Već si to spominjao.
U Hanfordu ću se naći s vlasnicima čajane u kojoj sam imao seanse.
Davno sam im obećao seansu.
Ali otišao sam u L. A. prije nego što sam to uspio učiniti.
Zato sam došao.
-Bok, Tylere! -Hej, Tylere!
Kad sam ih prošli put vidio, bio sam tinejdžer. Bizarno.
-Idemo pogledati četvrt. -Kinesku ulicu.
-Krasno. -Divno.
Od 16. do 18. godina
seanse sam imao u čajani L. T. Sue.
Ovo je restoran Carska dinastija.
Prekrasno. Toliko detalja.
Imao sam više od osam klijenata na dan.
Cijeli bih dan proveo u Kineskoj ulici.
Nisam mogao zamisliti da ću doći do ovog.
Da ću se vraćati. Dugo sam mislio da ću život provesti ondje.
-Želiš vidjeti svoj najdraži separe? -Da!
-Imao sam dva. -Tu si radio?
Počeli su me više primjećivati. Draža mi je bila ulica.
Ljudi bi dolazili i tražili seansu.
Stalno su ga prekidali. On je bio naša lokalna zvijezda.
Draga si.
Danas imam ovo. Vidjet ćete kako šaram.
Tako se povezujem.
Sjećamo se.
-Da! -Črčkaš, šaraš.
Ljudi bi dolazili i čudili se.
Zar crta ljude? Ljudi bi plakali. Pa su znali da nije to.
Da. Šarat ću.
Pa ćemo vidjeti. Samo čas.
Dobro.
Vidim lik majke. Je li majka umrla?
Da. Vidim veliko uzbuđenje.
Osjećam radost, ali i skupljanje, skupljanje raznih zapisa.
Mislim da je znala čuvati zbilja čudne stvari.
Da opišem. Sigurno ćete naći vrijedne dokumente i priče.
Ali naći ćete i nešto otprije 40 godina, na primjer. Novine.
-Zašto je to važno? -Umrla je prije dva mjeseca.
Žao mi je. Nedavno.
Pregledavam njezine stvari.
Nije imala računalo. Sve je slično tomu.
Da, vjerujem.
Pokušavam odgonetnuti što je što.
Zašto joj je nešto bilo važno.
Neke ću artefakte
donirati Muzeju taoističkoga hrama.
-Divno. -Ondje im je mjesto.
Ne u kutiji s maminim stvarima.
Moja se majka bavila očuvanjem i održanjem Kineske ulice.
Radila je u muzeju hrama
i vodila u obilazak
svakoga tko je htio razgledati muzej.
U vezi s hramom
primam nešto, pokušavam to potvrditi.
No bit će potrebe za nečime što izgleda…
Izgleda kao neko preuređenje, no samo djelomično.
Jesu li pregledali zgradu?
-Je li sve u redu? -U vrtu je vanjsko stubište.
Treba ga obnoviti. Pomalo je trulo.
-Visi i sve to. -Da.
-I mama… -To joj je bio posljednji projekt.
Da se to riješi.
Aha.
Vidim i da treba izbjegavati sve u vezi s vatrom. Čudno. Sve…
Čudno.
Izbjegavati vrućinu. Ne znam što je to.
Znate li za kakve veće požare u kućama,
bilo kakve priče o velikim razornim požarima?
Ne baš.
Zanimljivo.
Ne znam što je to.
Ali stalno se pojavljuje. Nije vam poznato?
Ne na prvu.
Ali otkrit ćemo što je to.
-Kad razmislimo. -Može.
Moram reći da je već boravak ovdje prava katarza.
-Baš posebno. -Da.
Kao da smo se jučer vidjeli.
Znam. Nadrealno. Veoma sam zahvalan na gostoljubivosti.
Ali i ljudima ste omogućili da dolaze i doživljavaju nešto važno.
Bilo nam je drago. I nama je to mnogo značilo.
Da. Veoma sam zahvalan.
TE VEČERI U KINESKOJ ULICI
Nažalost, požar koji je, čini se, buknuo na stubištu,
vrućinom je i dimom oštetio hram na drugome katu.
Gđa Wing, kojoj je nedavno umrla majka,
srušila se kad je u četvrtak ujutro smjela ući.
Pala sam na koljena na tome zgarištu.
Prijevod titlova: Vida Živković