‫כמה אנשים בצד השני היו מעורבים‬ ‫בלעזור לאימא שלך‬
‫להבין משהו.‬
‫אנחנו משחזרים את המסע של אימא שלי.‬ ‫-באמת?‬
‫ויש בזה משהו דומה מבחינת התחושה‬
‫של גילוי, הרחבת המודעות, מסקנה.‬
‫ואני מרגיש שהאנשים בצד השני‬ ‫קידמו את האירועים האלו,‬
‫כדי שאימא שלך תבין את זה.‬
‫זה הגיוני?‬ ‫-כן!‬
‫משנים קצת את הנושא.‬
‫אני צריך להתחבר שוב למה שעלה קודם.‬
‫האח הוא דגש חשוב היום.‬
‫הוא רוצה שאדבר על עבודתו משום מה.‬
‫בסדר.‬ ‫-מתעסק בדברים.‬
‫אנשים יכנו אותו אולי "מר תיקונים",‬
‫או משהו כזה, אבל זה מסוג המצבים…‬
‫זה אדיר. אתה מעולה.‬ ‫-כשמישהו…‬
‫את מתוקה. איך זה מתאים ל…?‬
‫הוא מכונאי.‬ ‫-בסדר.‬
‫העניין…‬ ‫-הוא תיקן מכוניות.‬
‫אנשים ביקשו שיעשה‬
‫דברים שהוא לא היה מוסמך לעשות‬ ‫אבל ציפו ממנו שיצליח.‬
‫אלוהים. לא ייאמן!‬ ‫-אני יודע.‬
‫סליחה, אני פשוט המומה מ…‬ ‫-הכול טוב.‬
‫האינטואיציה שלך.‬ ‫-בסדר.‬
‫שני דברים נראים לי מוזרים.‬
‫יש הכרה ב"וי-איי".‬
‫מבחינתי זה מייצג בדרך כלל את וירג'יניה.‬
‫יש קשר כלשהו לווירג'יניה?‬ ‫-כן.‬
‫יש קשר כלשהו לפלורידה? מישהו שגר בפלורידה?‬
‫כן, הזכרת את וירג'יניה.‬ ‫אימא שלי נולדה בווירג'יניה.‬
‫ומרגריט, אמה הביולוגית, גרה בפלורידה.‬
‫אז כנראה שהיא העלתה את זה.‬
‫החלק הזה כל כך מרגש.‬ ‫-כן.‬
‫עם אימא שלי, כי… אלוהים.‬
‫אתה מדבר על הרבה דברים.‬ ‫-כן.‬
‫בחיי.‬ ‫-נראה.‬
‫נראה אם נוכל ליצור חיבור, אבל יש התייחסות.‬
‫אנסה להבין מה זה.‬
‫אני יכול לתאר את זה‬ ‫רק כתחושה שהאנשים בצד שלה,‬
‫היו הזדמנויות למפגש שפוספסו.‬
‫אמי לא זכתה להכיר את אמה הביולוגית.‬
‫כן.‬ ‫-אז אני לא יודע אם זה משהו דומה,‬
‫אבל יש הכרה בתחושה של…‬
‫נכון.‬ ‫-לא לזכות בהזדמנות אמיתית להתחבר.‬
‫אימא שלי אומצה.‬ ‫-בסדר.‬
‫כשהייתה תינוקת, בת כמה ימים.‬ ‫-הבנתי. וואו.‬
‫בילדותה, היא לא פגשה ולא הכירה‬ ‫את המשפחה הביולוגית שלה.‬
‫הבנתי.‬ ‫-עד לאחרונה.‬
‫היא ביצעה בדיקת DNA.‬
‫זה היה לפני…‬ ‫-כן? וואו.‬
‫לפני שנה וחצי אולי?‬
‫באמצעות בדיקת ה-DNA‬ ‫הצלחנו לאתר את הצד של אימא שלה.‬
‫אותו הדבר עם אימא שלי. מקבילה מעניינת.‬
‫ואימא שלה נפטרה לפני כעשר שנים.‬
‫בסדר.‬ ‫-אז היא לא הספיקה לפגוש אותה,‬
‫אבל פגשנו שתי אחיות למחצה.‬
‫כן?‬ ‫-היה לה אח למחצה.‬
‫כדי להדהים אותך,‬ ‫לאמי היו גם שלושה אחים, אחים למחצה.‬
‫בסדר.‬ ‫-ואחד נפטר.‬
‫שניים עדיין חיים. אז זה מסתורי כרגע.‬
‫וואו. כן.‬ ‫-כן.‬
‫היא פגשה את הצד הזה במשפחה,‬ ‫ויש לנו תמונות משפחתיות עכשיו.‬
‫הם אמרו לנו, "חיפשנו אתכם הרבה זמן.‬
‫כאילו, חיפשנו אתכם באופן פעיל".‬
‫והיא תהתה כל חייה.‬
‫כלומר, היא בת 70 ומשהו עכשיו.‬ ‫-כן.‬
‫על ערש מותה, אימא שלה אמרה, "בתי האבודה".‬
‫זה מטורף, כי זה בדיוק מה שקרה לאימא שלי‬
‫כשאימא שלה גססה.‬
‫אתה רציני?‬ ‫ -היא ממש אמרה…‬
‫היא סבלה מדמנציה,‬ ‫אבל זכרה את הילדה הקטנה שהיא חיפשה.‬
‫את הבת האבודה שלה.‬ ‫-כן.‬
‫זה מפחיד. אני לא מתכוון לסטות מהנושא.‬
‫לא, זה…‬ ‫-אבל זה ממש מוזר, את ואני.‬
‫הידיעה כשלעצמה עושה שקט, אתה מבין?‬ ‫-כן, בטח.‬
‫אז…‬ ‫-זו ברכה בחייה.‬
‫היא הצליחה למצוא את האחים שלה. איזו מתנה.‬
‫מעניין שיש בינינו הקבלה‬ ‫של גילויים בנוגע למשפחה‬
‫בשנים מאוחרות והמשפחה הביולוגית.‬
‫אמי עדיין לא יודעת מי אביה.‬
‫וזה מעורר הרבה מאוד סקרנות.‬
‫אותו הדבר עם אמך.‬ ‫-נכון.‬
‫היא לא יודעת מי אביה.‬
‫אני ממש מודה לך שבאת לכאן,‬
‫כי זה עזר לי מאוד.‬ ‫-בהחלט.‬
‫אז, תודה.‬ ‫-נפלא לראות אותך. שמחתי להכיר.‬
‫גם אותך. תודה.‬ ‫-תודה על הכול.‬
‫שמור על עצמך.‬ ‫-ביי!‬
‫אוקיי.‬
‫זה היה אדיר, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫הלב שלי מלא.‬
‫כל העניין הזה היה מציף מאוד אבל מרגש מאוד.‬
‫כשמתחברים ככה לטיילר, ממש מרגישים‬
‫שנוצר חיבור ישיר למי שאבד לך.‬
‫זה כמעט כאילו הם בכלל לא עזבו.‬
‫זה די מדהים.‬
‫זה היה די מטורף.‬
‫אחרי אלפי קריאות‬
‫וחיבור לכל כך הרבה סיפורי משפחות,‬
‫מוזר מאוד להתחבר למישהו‬ ‫עם כל כך הרבה נקודות דמיון‬
‫לסיפור המשפחה שלי.‬
‫יכול להיות שבצד השני ארגנו את הקריאה הזאת‬
‫כדי להראות לי שעליי להישמע‬ ‫לעצה שקיבלתי ולזו שנתתי.‬
‫- פרק 8: כאוס -‬
‫אחד הלקוחות שלי קנה שולחן פינג-פונג.‬
‫מתברר שסוזן סרנדון‬ ‫הפכה את הפינג-פונג למבוקש.‬
‫כן.‬ ‫-זה אקראי.‬
‫אקראי מאוד. זה בטח היה ספורט‬ ‫עוד לפני סוזן סרנדון,‬
‫אבל היא השקיעה בזה‬
‫והעניין המריא.‬
‫איפה שמעת את זה?‬
‫כתבו מאמרים על היחסים…‬ ‫-באמת?‬
‫בין סוזן סרנדון לפינג-פונג.‬
‫אני לא גרועה בזה.‬
‫אני לא מעולה. אבל לפעמים אני יכולה…‬
‫לפגוע בכדור?‬ ‫-כן, לפעמים אני מצליחה לפגוע בכדור.‬
‫אני לא ידוע כמוצלח בתיאום עין-יד.‬
‫יכולת מנטלית, בטח. תיאום עין-יד…‬
‫לא כל כך.‬
‫- מונטסיטו, קליפורניה -‬
‫שלום. מה נשמע?‬ ‫-אלוהים.‬
‫טיילר. מה שלומך? נעים להכיר.‬ ‫-שלום. נעים להכיר.‬
‫אני קארי.‬ ‫-נפלא להכיר אותך.‬
‫תודה שהזמנת אותי היום.‬ ‫-כמובן.‬
‫אני רואה שיש לך פה כמה דברים.‬ ‫-כן.‬
‫התכוננת. אני אוהב את זה.‬ ‫-נכון.‬
‫בסדר. אז אחזיק את זה קודם.‬ ‫-בסדר.‬
‫נראה מה יעלה, באופן כללי, אבל…‬ ‫-בסדר.‬
‫אז נעבור על כל התמונה. תני לי שנייה.‬
‫בואי נתחיל להתחבר.‬
‫נראה מה יעלה.‬
‫סליחה ששכחתי. שמך הפרטי?‬
‫קארי.‬ ‫-קארי, בסדר. מדהים. קארי.‬
‫נראה מה יעלה.‬
‫בסדר. כן.‬
‫כן?‬
‫בסדר. יש לי אחד, שניים…‬
‫זה מוזר.‬
‫באופן שבו זה עולה, יש התייחסות‬
‫למה שהייתי מכנה פטירה טרגית.‬
‫פטירות כאלו הן תמיד בטרם עת,‬ ‫לא צפויות בדרך כלל.‬
‫כשמישהו נלקח מאיתנו מוקדם מדי.‬
‫הדבר המוזר בזה הוא‬ ‫שזה חוזר על עצמו פעמיים.‬
‫אז זה אדם אחד שמת צעיר מאוד או מוקדם,‬
‫או בנסיבות טרגיות,‬
‫ואז עולה מצב טרגי נוסף‬
‫של מישהו אחר שנפטר בטרם עת.‬
‫את מתחברת לשני מקרים של אנשים‬ ‫שנפטרו באופן טרגי ובטרם עת?‬
‫בהחלט.‬ ‫-בסדר.‬
‫אני מרגיש שבאתי לכאן כדי לדבר על שני אלו.‬
‫כי הם בלתי נפרדים,‬ ‫כך הייתי מתאר זאת. בסדר.‬
‫בסדר.‬
‫בסדר, כן.‬
‫טוב, אני מרגיש שעלינו לדבר‬ ‫על תהליך האבל שלך‬
‫בהקשר לאנשים מסוימים שנפטרו,‬
‫אבל התחושה שעולה‬
‫היא של אי יכולת להתאבל בזמן ההתרחשות.‬
‫כאילו נאלצת לקבוע מועד חדש לצער שלך,‬
‫או לעכב אותו משמעותית.‬
‫התחושה היא שזה קורה, ואני לא יכול לעבור‬
‫תהליך טבעי של אבל.‬
‫זה התעכב.‬
‫נדבר על איך זה קרה וכל זה,‬
‫אמשיך עוד.‬
‫זה לא ייחודי אבל אני קולט סמליות של מים,‬
‫ואני לא יודע למה.‬
‫אני רואה מים.‬
‫כן, אתה…‬ ‫-באופן משמעותי. זה הגיוני?‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫המים… כל הסיפור כאן הוא המים.‬ ‫-כן.‬
‫אני ממשיך. הרבה נכנס לכאן.‬
‫אני לא יודע מה זה אומר. יש את זה…‬
‫אנסה לטפל בזה כמיטב יכולתי.‬
‫הצעיר מהשניים ממשיך להעלות את חג המולד.‬
‫סמליות של חג המולד, אורות…‬
‫אבל זה יותר מילד שאוהב את חג המולד.‬ ‫יש פה משהו.‬
‫התאונה התרחשה כמה ימים אחרי חג המולד.‬
‫זאת הייתה החגיגה האחרונה שלנו.‬ ‫-כן.‬
‫זה עולה בתחושה חיובית ושמחה מאוד,‬
‫אבל אפשר לחוש שזו עונה מרירה-מתוקה.‬
‫אז אני ממשיך.‬
‫מסיבה כלשהי, יש דגש רב עלייך,‬
‫לגבי מה שהיה עלייך לעשות, גם לפני הפטירות,‬
‫אבל גם לאחר מכן.‬
‫אז יש תחושה של הכרת תודה סביב זה.‬
‫זה ממש מעניין.‬
‫אני אם חד-הורית.‬ ‫-בסדר, מדהים.‬
‫מבלי למסור יותר מדי פרטים,‬ ‫שתי הפטירות האלו‬
‫התרחשו, כך נראה לי, לפני פחות משנתיים.‬
‫מי הם בשבילך?‬
‫הבנות שלי.‬
‫היו לי שלוש בנות נפלאות.‬
‫מורגן הייתה בת 25.‬
‫סאמר וסוייר היו בנות 12.‬
‫יש לי תאומות.‬ ‫סוייר הייתה תמיד הבוס בין השתיים.‬
‫היא אהבה לקבוע וסאמר שמחה להצטרף אליה.‬
‫הדבר המדליק בין מורגן לביני,‬
‫כשהיא נהפכה לאישה בוגרת,‬
‫היא נהפכה לא רק לבתי, אלא לחברה שלי.‬
‫היא הייתה מעורבת מאוד בחייהן של התאומות.‬
‫אבל בתשעה בינואר, 2018,‬
‫איבדתי את בתי סוייר ואת בתי מורגן.‬
‫היינו ארבע פעם, והבית שלנו היה מלא בצחוק,‬
‫רעש, התרגשות, אנרגיה.‬
‫ועכשיו הוא שקט מאוד.‬
‫יש בו נערה צעירה ואימא,‬
‫ושתיהן שבורות ומנסות להתמודד כל יום.‬
‫תחושה של בלבול.‬
‫הרגשתי מבולבל מאוד. כך אוכל לתאר זאת.‬
‫תקשיבי, כשאנשים נהרגים בתאונות דרכים,‬ ‫אין בלבול בדרך כלל.‬
‫כן.‬ ‫-זה לא עולה בי בצורה כזאת.‬
‫מה שעולה חזק הוא תחושה‬
‫של הצורך לקבל החלטה מיידית.‬
‫מה עושים? לאן הולכים?‬
‫מה קורה? ואז זה קורה.‬
‫כן.‬ ‫-פשוט כך.‬
‫אז זה לא…‬
‫זה מסובך מאוד, זאת הדרך היחידה לתאר את זה.‬
‫כאוס.‬ ‫-כן, בהחלט.‬
‫היה כאוס.‬ ‫-מהומה.‬
‫כן.‬
‫זה מוזר.‬
‫יש כמה דברים שאמורים להיות כאן אבל אינם.‬
‫והם חפצים.‬
‫אז זה די מוזר. אמור להיות יותר.‬
‫כן, נכון.‬ ‫-יש פה משהו מוזר.‬
‫אני תוהה אם קרה משהו‬
‫שגרם לפחות חפצים ממה שיש לנו בדרך כלל.‬
‫הכול.‬ ‫-כן.‬
‫איבדנו הכול.‬
‫אני ממש מצטער.‬
‫כמו שזה עולה,‬
‫הם מדברים על היום שזה קרה בו,‬
‫על המקום שזה קרה בו.‬
‫נראה כאילו…‬
‫אני רואה הרבה חורבן.‬
‫מדובר בנזק בקנה מידה גדול.‬ ‫-כן.‬
‫אבל בנוסף לפטירות האלו.‬ ‫-כן.‬
‫מעניין אותי לדבר על מה שקרה,‬
‫אבל מעולם לא עלה בי משהו בצורה כזאת.‬ ‫התחושה היא…‬
‫הדבר הכי קרוב שעולה בדעתי זה…‬
‫נתקלתי במישהו שמת במפולת בוץ.‬
‫זאת הייתה תחושה דומה. תחושה של…‬
‫מהר מאוד. זה הגיוני?‬
‫כן.‬ ‫-אני מצטער.‬
‫בחיי. בסדר.‬
‫כן. קשה להסביר את זה,‬ ‫כי אני לא בטוח במה מדובר.‬
‫הפרשנות הכי טובה שלי היא שהייתה שיחה‬
‫בימים שקדמו למוות, או ברגעים שקדמו לו,‬
‫על משהו שעלינו לעשות,‬
‫אבל שלא קורה מספיק מהר. ואני…‬
‫כן. היו שיחות לפני התאונה.‬
‫על ש"צריך לעשות משהו. מה עושים?"‬
‫כן.‬ ‫-זה ממש מוזר.‬
‫אני רוצה להיות ברור.‬
‫אף אחת מהן לא משדרת תחושות של כאב.‬
‫באמת?‬ ‫-אני אומר בקריאות לאנשים‬
‫אם מישהו סבל מכאבים. אין לי תחושה כזאת.‬
‫זה קרה כל כך מהר.‬ ‫אני מרגיש שעזבתי את הגוף לפני…‬
‫לפני שאני חש במשהו.‬ ‫-בסדר.‬
‫הן רוצות לשחרר אותך‬
‫מכל רגשות אשם, דין וחשבון,‬ ‫חרטה על שלא עשית משהו.‬
‫למרות שהיו דיונים קודמים‬ ‫לגבי מה שצריך לעשות.‬
‫החלטה שהתקבלה.‬ ‫-כן. איש לא יכול היה לדעת‬
‫מה עומד לקרות.‬
‫נכון, ובשלב הזה,‬
‫אני רוצה שתשתפי כמה שנוח לך‬
‫במה שקרה.‬
‫טוב…‬
‫זאת הייתה מפולת הבוץ של מונטסיטו.‬
‫ו-23 איש נהרגו.‬
‫שתיים מהם היו הבנות שלי.‬
‫גשם זלעפות הרים גל קטלני‬ ‫של הצפות ומפולות בוץ.‬
‫הבוקר, צוותי החילוץ מתחרים בשעון‬ ‫ומחפשים ניצולים,‬
‫והצילומים שמגיעים חושפים חורבן מזעזע.‬
‫ערב לפני מפולת הבוץ, סופה גדולה התקרבה.‬
‫חלק מאזור מונטסיטו פונה וחלק אחר לא.‬
‫אני לא פוניתי.‬
‫כן.‬
‫אבל היה עלינו להחליט אם להישאר או לצאת.‬
‫השכבתי אותן לישון ואמרתי, "אל תפחדו.‬
‫כשתשמעו את הגשם, אל תפחדו".‬
‫וזאת הפעם האחרונה שראיתי את בתי סוייר.‬
‫ואז התחיל גשם זלעפות ו…‬
‫בשלוש וחצי בבוקר,‬ ‫הבית שלנו התפוצץ עם כולנו בתוכו.‬
‫מורגן ואני אחזנו זו בזו בתוך המים,‬
‫בבוץ , והוא נע במהירות של כ-130 קמ"ש.‬
‫כולנו נסחפנו לכיוונים אחרים.‬
‫ו…‬
‫כל עצם כמעט בפלג גופי העליון נשברה.‬
‫בקושי שרדתי.‬
‫היה לי מזל שנקברתי בבוץ.‬
‫שהפנים שלי נותרו בחוץ ויכולתי לזעוק לעזרה.‬
‫ואני לא זוכרת כלום אחרי זה למשך כמה ימים.‬
‫הבת שלי, סאמר, ששרדה,‬
‫כשמצאנו אותה, היא הייתה קבורה‬ ‫בעומק שלושה מטרים בבוץ,‬
‫כששרידים של בתים ומכוניות נערמו מעליה.‬
‫התמזל מזלם והם מצאו אותה,‬
‫אבל היא הייתה בתרדמת במשך כמה שבועות.‬
‫לא ידענו אם היא תשרוד.‬
‫מצאנו את סוייר רק למחרת בבוקר.‬
‫והיא נהרגה.‬
‫חלפו חמישה ימים עד שמצאנו את מורגן.‬
‫זאת אומרת, אני…‬
‫ניסיתי להציל את בתי הבכורה ולא הצלחתי.‬
‫כן.‬
‫אני צריך רגע, אני מצטער.‬
‫מי שצופה בקריאות שלי‬ ‫יודע שאני אף פעם לא מתקשה רגשית,‬
‫אבל זה… לבי יוצא אלייך.‬
‫תודה.‬ ‫-אני כל כך מצטער.‬
‫זה היה מחריד.‬ ‫-כן. זה כל כך טרגי.‬
‫שמישהו יעבור דבר כזה, זה כל כך…‬
‫לקום בבוקר למחרת ולהמשיך בחיים.‬
‫הכוח שנדרשת להפגין ועדיין נדרשת,‬
‫רק כדי לקום בבוקר, צריך להיות עצום.‬
‫אז לבי יוצא אלייך.‬
‫תודה.‬ ‫-כן.‬
‫אני אשרבט.‬
‫אתחבר לזה שוב, אניח בצד את הרגשות שלי,‬
‫ואצלול פנימה. נראה מה יש עוד.‬
‫אבל אני אוהב את העליזות שהן מעלות.‬
‫הן מעלות ומבקשות שאציין‬
‫שלוש צורות נפרדות של הנצחה.‬
‫כן.‬ ‫-שלוש נפרדות.‬
‫את מודעת לזה? בסדר, אני אוהב את זה.‬ ‫-כן.‬
‫באופן שבו זה עולה.‬ ‫-זה היה לפני כ-3.5 שנים.‬
‫כל שנה מתקיים אירוע לזכרן.‬
‫אני אוהב את זה. בקשר לזה, יש משהו מיוחד‬
‫בנוגע להנצחת שמותיהן בדרך גדולה הרבה יותר.‬
‫אז תחשבי על זה כמשהו שקשור יותר למקום.‬
‫אני רואה את זה ברמה של לוח,‬
‫ותחושה של התרגשות סביב זה.‬
‫יש כמה לוחות.‬
‫מגניב.‬ ‫-שקיימים כבר.‬
‫כמו אנדרטה, הייתי אומרת.‬ ‫-כן.‬
‫על אחד הלוחות הטבעתי‬ ‫שיר של אחת הבנות שלי.‬
‫אני אוהב את זה.‬
‫אחד המסרים החשובים‬
‫שעולים כאן הוא‬ ‫הרצון לשחרר כל תחושה של אשמה‬
‫בנוגע לסיבת היותן שם.‬ ‫בכל פעם שעולה סמל של להרפות,‬
‫זה תמיד ביטוי לרצון שלהם שמישהו לא ייאחז‬
‫ב"מה היה קורה אם…‬
‫מה אם הייתי עושה משהו אחרת?"‬ ‫תחושה חזקה מאוד של…‬
‫"אימא, זה בסדר."‬
‫טיילר פתח בפניי דלתות היום‬
‫שלא חשבתי שאפשריות עבורי.‬
‫לשבת בנחל הזה,‬
‫ולחוות תחושות של שמחה ועליצות,‬
‫זה משהו שחשבתי שלא אחוש עוד לעולם.‬
‫היכולת למצוא שמחה בטרגדיה‬
‫היא תמיד משהו שאני מחפשת.‬
‫אני רוצה לאהוב את המקום הזה שוב.‬
‫לאהוב את הנחל שוב,‬ ‫וטיילר נתן לי את המתנה הזאת.‬
‫אז נוסעים ללגונה ביץ'?‬
‫לאורך קו החוף.‬
‫וזה אמור להיות ממש יפה,‬ ‫אחרי שתפגוש את לורי קמפבל היום.‬
‫יהיה מעניין לפגוש מדיום אחר.‬
‫עברתי בעצמי קריאות בעבר, לא מעט.‬
‫עברתי חוויות שונות של אישור.‬
‫חלקן היו יוצאות דופן, אחרות היו שגרתיות.‬
‫צריך למצוא את מה שמתאים לך.‬
‫מעניין מה היא תראה.‬ ‫-אני מתרגשת, טיילר.‬
‫אין לך מושג. כל הזמן בדקתי בשעון,‬ ‫"הגיע הזמן לקום?"‬
‫מעניין אם כך אנשים חשים לפני פגישה איתך.‬
‫כן, מוזר להיות בצד השני.‬ ‫-כן.‬
‫אני מחובר מאוד לסיפור של משפחתי.‬
‫הוא זורם בעורקים שלי.‬
‫אז אני בהחלט מוטה,‬
‫וזה מקשה עליי להתחבר בצורה אינטואיטיבית.‬
‫קריאה אצל מדיום תאפשר למידע הזה לעלות‬
‫באמצעות מישהו שמנותק ממני,‬
‫מישהו שאולי יספק את התשובות שאני מחפש.‬
‫- לגונה ביץ', קליפורניה -‬
‫אלוהים, כל כך יפה.‬ ‫-כן.‬
‫רוצים לשבת?‬ ‫-כן, נעשה את זה.‬
‫אנחנו נרגשים.‬ ‫-כן.‬
‫לא, אתם! ישבתי כאן וחשבתי…‬
‫שמעתי אתכם וחשבתי, "אלוהים, הם כאן!"‬
‫אני בוטח בלורי קמפבל.‬
‫אני מקווה שהיא‬
‫תוסיף תובנות לתעלומה המשפחתית הזאת.‬
‫היא אחת הבודדות שאני בוטח בה‬ ‫בעניין רגיש כל כך.‬
‫אני חושב שיש סבירות גבוהה‬
‫שהיא תספק תשובות לשאלות שלנו.‬
‫לפני שהגעתם, כתבתי כמה הערות‬
‫לגבי דברים שעלו.‬
‫הם הזכירו בריאות כל הזמן.‬ ‫בריאות זה הדבר הראשון שעלה.‬
‫וכשאני רואה את הלב, זה כמו פעמת.‬
‫יש מצב של פעמת?‬
‫נולדתי עם לב לא מפותח במלואו,‬
‫ואני חווה פעמת כל חיי.‬
‫זה מעניין. התחושה היא שהריאות שלך הן‬
‫כמו של אדם שעבר דלקת סמפונות,‬ ‫דלקת ריאות או קצרת.‬
‫כן. הריאות שלי מכוסות במשהו שנקרא בועיות.‬
‫וכשהן פוקעות, הן גורמות לקריסת ריאות.‬
‫אז עברתי ניתוח.‬
‫ריאה שקרסה לפני שנה.‬ ‫-יש סיכון להישנות.‬
‫זה משהו שתמיד אתמודד איתו.‬
‫שאתה מודע לו.‬ ‫-כן. ערני.‬
‫תחת השגחת רופא.‬ ‫אתה רק צריך להיזהר בעניין הזה.‬
‫תודה.‬ ‫-מעניין. כן.‬
‫אני קולטת הרבה...‬ ‫אני תמיד מחפשת פרטים מוזרים.‬
‫כתבתי כמה שמות. אם לא תזהו אותם, זה בסדר.‬
‫כתבתי את השם ג'וזף.‬
‫לא ידעתי אם ג'ו או ג'וזף.‬
‫במשפחה של אמי,‬ ‫אנחנו מאמינים שלאביה קראו ג'וזף.‬
‫אני מקווה שלורי תעלה תובנות‬
‫בנוגע לרגשות שמסתתרים מאחורי מה שקרה לאמי.‬
‫מצד שני, יצרתי קשר גם עם גנאלוגית חוקרת.‬
‫היא מומחית לניתוח DNA ואיתור משפחתי.‬
‫אם מישהו יכול למצוא את החלקים החסרים,‬ ‫זאת היא.‬
‫טוב, בהחלט הצבתם בפניי אתגר.‬
‫בהתחלה נראה שג'ו קאורט הוא אביך הביולוגי‬
‫בגלל ה-DNA שלך.‬
‫וג'ו קאורט מנוח.‬
‫אז אני לא רוצה להגיד משהו‬
‫ואז לגלות שזה לא נכון.‬
‫אחרי בדיקה מעמיקה של ה-DNA,‬
‫אין כל ספק שג'ו קאורט הוא אביך הביולוגי.‬
‫וואו, בסדר.‬
‫ניסיתי לברר כמה שיותר על ג'ו.‬
‫על חייו.‬ ‫-תודה.‬
‫סיפרו לי על ג'ו שהוא היה בחור אדמוני.‬
‫אני יודעת שהוא שירת בצבא.‬
‫הוא השתתף בשתי מלחמות, אני חושבת.‬ ‫-וואו.‬
‫הוא חי בגפו.‬
‫הוא קיבל ארוחות מהכנסייה.‬ ‫הוא היה הולך לאכול.‬
‫כך שהוא ניהל חיים שקטים ורגועים מאוד.‬ ‫-טוב.‬
‫ולמעשה, הם הבינו שמשהו לא בסדר‬
‫כשהוא לא הגיע לכנסייה במשך שבוע,‬
‫אז מכבי האש פרצו לביתו‬
‫וגילו שהוא נפטר.‬
‫מעניין. לא ידעתי את זה.‬
‫וואו.‬ ‫-זה מדהים.‬
‫לא הייתי יודעת לעולם.‬ ‫-כן.‬
‫תודה.‬ ‫-בבקשה.‬
‫דבי, שתואמת לך ב-DNA,‬ ‫חושבת שיש לה כמה תמונות,‬
‫והיא תחפש אותן.‬
‫ואז יש את ברוס, הבן דוד.‬
‫בן דוד מדרגה ראשונה, פשוט מקסים.‬
‫הוא אמר, "אם יש לי בת דודה נוספת,‬ ‫אני רוצה לדעת על זה.‬
‫שתתקשר אליי".‬
‫אז הוא היה…‬ ‫-תודה.‬
‫הוא ממש… למען הכנות, הוא היה נרגש.‬
‫הוא התרגש.‬
‫זה משמח אותי.‬ ‫-מתוק.‬
‫כן?‬
‫נעים להרגיש רצויה.‬
‫ונעים לחוש בחביבות הזאת שאת מספרת עליה.‬
‫תראו, אלו…‬
‫אלו שארי בשרכם, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫אז יהיה ממש מדליק שתכירו אותם.‬
‫כן.‬
‫אבל הבאתי חפץ.‬
‫את יכולה לגעת בו. את לא חייבת.‬
‫זה נפלא.‬
‫ראיתי אחות, מיד.‬
‫בנוגע לאמך הביולוגית,‬
‫מדוע זה היה כאילו נלקחת מזרועותיה?‬
‫כי כך קרה. בבית החולים.‬
‫הגברת שלקחה אותי מאימא שלי.‬ ‫-מי?‬
‫קוראים לה סטלה.‬
‫בסדר. כי זה כאילו, "בחיי".‬
‫היא נעלה אתכם פעם בארון,‬
‫או בחדר, ולא נתנה לכם לצאת?‬ ‫-היא עשתה הכול.‬
‫אני חשה לכלוך, הזנחה.‬
‫אני חשה שמשאירים אותי בפנים.‬ ‫-כן.‬
‫התחושה היא של ילד בודד מאוד ומנותק.‬
‫זאת התחושה.‬
‫אז אחד הילדים שהאישה הזאת גידלה‬ ‫היה באמת נעול בארון.‬
‫לאחד הילדים היה רקע אתני שונה משלך?‬
‫כן.‬ ‫-בסדר.‬
‫רציתי לשאול על תעודת הלידה המקורית.‬
‫אני יודע שהתקשינו להשיג אותה.‬ ‫-כן.‬
‫התקדמנו בעניין הזה או…?‬
‫כשבודקים את תאריכי התיוק וכל השאר,‬
‫נראה שזאת תעודת הלידה המקורית.‬
‫אני חושבת שמרי מילאה אותה ורשמה את הכתובת.‬
‫אני חושבת שרחוב פלישה…‬
‫רחוב פליסיטי. כן.‬ ‫-רחוב פליסיטי.‬
‫וכשראיתי את זה, חשבתי,‬
‫אפשר היה לראות בנוגע לסטלה…‬
‫סטלה היא האם. היכן היא נולדה? "לא ידוע".‬
‫איך זה שאינך יודעת איפה נולדת?‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫אני מרגישה שהאישה שלקחה אותך,‬
‫אני חושבת שהיא נוכלת.‬
‫אז אימא שלך וסבתא שלך חשבו‬
‫שהגברת מחזירה את התינוקת לחדר התינוקות.‬
‫אבל זה מה שאני רוצה לומר על זה.‬
‫יש מצב שבו מישהי יולדת ילד לא רצוי,‬
‫ופשוט נפטרת ממנו.‬
‫במצב אחר, מישהי יולדת ילד,‬
‫ויש שם הרבה חיבה ואהבה,‬
‫אבל היא לא מסוגלת לגדל את הילד הזה.‬
‫את לא נולדת במצב הראשון,‬
‫אלא במצב השני.‬
‫כלומר, מישהי שאהבה אותך מאוד.‬ ‫-כן.‬
‫אבל לא הייתה יכולה לטפל בך ולגדל אותך.‬
‫לפעמים אנחנו צריכים לשחרר מתוך אהבה.‬
‫כן.‬ ‫-ולא כי אנחנו רוצים,‬
‫אלא כי אנחנו חייבים.‬
‫עכשיו מדובר במסע החדש שמתחיל עבורך.‬
‫כן.‬
‫זה היה טריפ.‬
‫זה היה מטורף, טיילר.‬
‫אני בצד השני עכשיו.‬
‫אלוהים. איזו מתנה קיבלנו.‬ ‫-אני יודע.‬
‫מה שהכי הפתיע אותי זה שהיא…‬
‫ידעה שאמי מסרה אותי‬ ‫כי היא עשתה את זה מתוך אהבה.‬
‫לא מפני שהיא לא אהבה אותי.‬
‫ושהיא רצתה את הכי טוב בשבילי.‬
‫וזה ריפוי. זה ריפוי.‬
‫כן, נכון.‬
‫- לוס אנג'לס, קליפורניה -‬
‫תביאי!‬
‫אני מעריצה גדולה של טיילר.‬
‫החלטתי לכתוב לאתר שלו כי מישהו בדיוק נפטר,‬
‫ורציתי למצוא דרך להתחבר אליו.‬
‫היי, טיילר.‬ ‫-היי.‬
‫זאת פנלופי.‬
‫היי, פנלופי.‬
‫היי.‬
‫היי, קטנטונת.‬
‫מה נשמע? נפלא להכיר אותך.‬ ‫-נעים להכיר.‬
‫נעים מאוד. תודה על ההזמנה.‬
‫כן. תודה.‬
‫זה ממש מגניב.‬
‫אני אלטף פה לרגע,‬
‫ואז נתחיל בקריאה . בסדר.‬
‫כל כך חמודה.‬
‫מתוקה.‬
‫נכון.‬
‫בסדר. אתה…‬
‫זה עולה בצורה מעניינת.‬
‫אני מרגיש שעליי לדבר‬ ‫על מישהו שאיבד חיית מחמד.‬
‫אני כל הזמן מקבל התייחסות…‬
‫קלטתי אנרגיה ילדית,‬ ‫אבל אז הבנתי, "זו חיה".‬
‫כדאי לזכור את זה.‬ ‫-בסדר.‬
‫כלומר, אגיד כך.‬
‫חיות עולות לפעמים בקריאות, אבל…‬
‫לא ברמה כזאת.‬
‫אז זה אינטנסיבי מאוד.‬ ‫-כן.‬
‫באופן שזה עולה בו.‬
‫זו בהחלט תחושה של חיית מחמד.‬ ‫-כן.‬
‫אבל יש גם אווירה טרגית סביב זה.‬
‫זה מעניין. אז אניח את זה בצד.‬
‫בסדר. הבנתי. שם.‬
‫עולה משהו שקשור יותר לזמן שלנו.‬
‫כן.‬ ‫-חבר. בן זוג.‬
‫כן.‬ ‫-אנרגיה כזאת.‬
‫כך זה עולה. זה הגיוני?‬ ‫-כן.‬
‫הם מתלוצצים על איות שגוי של שמך.‬
‫זה מוזר, אני יודע.‬
‫אני לא יודע למה, אבל זה ספציפי.‬
‫כאילו, לא ג' אלא י'.‬
‫איך את מאייתת את שמך?‬
‫י-ס-מ-י-ן.‬ ‫-בסדר.‬
‫יש בזה משהו מצחיק.‬ ‫-בסדר, אם זה מי שאני חושבת שזה…‬
‫הוא היה מתבדח על השם שלי.‬
‫כאילו, ג'זמין או יאז או משהו.‬
‫זה כאילו שעליי לצחוק ממנו.‬ ‫-הוא בחור מצחיק.‬
‫מעניין שזה עולה ככה. זו השתטות.‬
‫ועולה ממנו גם תחושה של התרגשות.‬ ‫התרגשות גדולה.‬
‫הוא עולה כחתיכת טיפוס.‬ ‫-הוא טיפוס.‬
‫טיפוס ללא ספק.‬
‫הוא מראה לי דברים אקראיים‬ ‫שלא הייתי מודע להם.‬
‫כמו אנשים שאוכלים צ'יטוס חריף מתוך שקית.‬
‫דברים ממש אקראיים ומוזרים.‬ ‫-אלוהים!‬
‫הוא צוחק על זה. כמו כשהאצבעות מתלכלכות‬
‫מהתיבול האדום אבל אני…‬ ‫-כן.‬
‫אז, אנחנו…‬
‫אני מניחה שבתיכון אכלתי הרבה ג'אנק פוד.‬
‫אז, אני לא יודעת.‬
‫יש לנו בדיחה מתמשכת‬ ‫על אצבעות אדומות וצ'יטוס חריף.‬
‫זה היה אקראי.‬ ‫-כן.‬
‫מצחיק, כי אני מדבר על שאריות על הידיים,‬
‫ואני…‬ ‫-כן.‬
‫עובר דרך זה. אקראי.‬ ‫-זה הוא.‬
‫זה מצחיק.‬
‫הייתי בת 13, אני חושבת,‬ ‫כשפגשתי את דייוויד.‬
‫אני לא חושבת שהייתה לי ברירה.‬ ‫הוא פשוט היה צוחק עליי.‬
‫הוא היה שובב מאוד והיה מקניט אותי כל הזמן.‬
‫כמו אח גדול. היינו קרובים מאוד.‬
‫הוא שמח מאוד שאת כאן.‬
‫אני חש בזה.‬
‫אני מנסה להבין מה קרה, כי…‬
‫זה מוזר. מצב מוזר.‬
‫אני חש… הוא לא מעלה כאב בעת הפטירה.‬
‫כאילו, אני כאן ואז אני לא.‬
‫הוא מעלה את הסמליות של…‬
‫לעצום עיניים ולמות.‬
‫זה ממש מוזר. אני לא… כן.‬ ‫-כן, זה היה מהיר מאוד.‬
‫הוא עישן ג'וינט שהכיל פנטניל.‬
‫ואני חושבת שזה הרג אותו מיד.‬
‫זה מתאים.‬ ‫-אז…‬
‫תודה ששיתפת.‬
‫מישהו שלא היה אובדני.‬ ‫-לא.‬
‫שהתרגש מאוד לחיות את חייו, ואז פשוט נפטר.‬
‫אני חושב שתהיה מודעות סביב זה‬
‫וסביב האפשרות שזה עלול לקרות,‬
‫ואנשים שקרובים אליו יתמכו בכך ויגידו,‬
‫"היי, יש לוודא שאנחנו יודעים‬ ‫מה נכנס לגוף שלנו",‬
‫ודברים כאלו.‬ ‫-כן.‬
‫בסך הכול, הוא בסדר ושליו, ו…?‬ ‫-כן, הכול טוב.‬
‫התחושה שעולה טובה.‬
‫אוקיי.‬
‫אניח אותו בצד לרגע כי עולים דברים נוספים.‬
‫בסדר, זה עכשיו.‬
‫אני חוזר לעניין החיה.‬
‫מה שמעניין הוא שהקטנה הזאת‬ ‫עשויה להבחין בקטן הזה,‬
‫כך זה עולה.‬
‫כדאי לזכור את זה. הם יוצרים חיבור ברור.‬
‫זה מוזר.‬
‫הקטנה הזאת תעשה אולי את אותם דברים,‬ ‫או שיש נקודות דמיון.‬
‫עולה תחושה מובהקת של דמיון, באופן מסוים.‬
‫זה יכול להיות אפילו במקום שבו החיה תשכב,‬
‫או מקום שהיא אוהבת לשכב או לשבת בו.‬
‫יש שם משהו מקביל.‬
‫כן. בדיוק.‬ ‫-אז…‬
‫שמת לב לזה בעבר?‬ ‫-שמתי לב בהחלט.‬
‫הבנתי. כי זה עולה כמשהו מתוק כמעט,‬
‫באופן שזה עולה בו.‬ ‫-זה… כן.‬
‫אשאל אותך בישירות. למי זה קשור?‬
‫לכלב שלי שמת.‬ ‫-כן.‬
‫קראו לו אסטרו והוא היה אהבת חיי.‬
‫כן.‬
‫ביצעתי כבר מאות קריאות,‬
‫ומעולם לא קרה‬ ‫שחיית מחמד הייתה הראשונה לעלות.‬
‫אני מתרכז באנשים שהיו אנושיים בחייהם.‬
‫כן.‬ ‫-אבל ברור שזה דבר חשוב מאוד.‬
‫חשוב מאוד.‬ ‫-אני רוצה שתדעי היום‬
‫שזה עולה כדבר חשוב‬
‫בנוגע לחיה.‬ ‫-כן.‬
‫טוב, אגיד לגבי הקטן הזה, ואני צריך לציין…‬
‫אני מרגיש בעניין הזה שאם הוא לא היה מת‬
‫באופן שבו זה קרה,‬
‫עניין רפואי אחר עולה לי.‬
‫כמו רגישות כלשהי שהייתה לחיה הזאת.‬
‫נכון.‬ ‫-שיכולה הייתה בקלות לגרום למותה בכל מקרה.‬
‫היינו מודעים לקושי שהיה לנו בנשימה.‬
‫ראינו שהוא רוצה לשחק כל הזמן,‬
‫כמו התנהגות רגילה של כל גור.‬
‫ונאלצנו להרחיק צעצועים‬
‫כי הוא היה מתרגש נורא,‬
‫ונהפך לקצר נשימה.‬ ‫-כן.‬
‫אז נאלצנו לסגור אותו בלי הצעצועים שלו.‬ ‫-כן.‬
‫משום כך החלטנו‬
‫לבדוק מה האפשרויות בכל הנוגע לטיפול בבעיה.‬
‫בטח. כן.‬ ‫-והוא נפטר בזמן הניתוח ו…‬
‫נדמה שהדבר המשני הגיע משום מקום.‬
‫אבל זה מעניין.‬ ‫-כן.‬
‫כי אני לא מרגיש שהוא היה חי זמן רב‬
‫עם הבעיה הראשונית בכל מקרה.‬
‫אני מרגיש שחלק מהמסר כאן הוא‬
‫שעל אף החוויה הטרגית‬ ‫והמחרידה מבחינת העיתוי,‬
‫החיה הזאת הייתה כבר בדעיכה בחייה.‬
‫והיינו מודעים לכך מאוד.‬
‫ותהינו, מה לעשות?‬
‫כן.‬ ‫-וזה מתקף את זה, ללא ספק.‬
‫זה מעניין ועצוב.‬
‫כי אנחנו מנסים לעזור לבעלי החיים שלנו,‬
‫אבל הטבע בוחר בכיוון הזה לפעמים.‬
‫אבל אני קולט תחושה של שלווה.‬
‫האובדן הזה היה קשה לי מאוד‬ ‫כי חשתי מחוברת אליו מאוד,‬
‫והוא היה כמו בן, יותר מאשר כמו כלב.‬
‫הוא היה כמו הילד שלי.‬
‫בסדר. כמובן.‬ ‫-תודה רבה.‬
‫טיילר, זה היה מדהים.‬
‫אני כל כך שמח שדיברנו היום,‬ ‫ביום כל כך יפה.‬
‫זאת הייתה חוויה של פעם בחיים,‬
‫ואני אסירת תודה על שאתה‬ ‫חולק את המתנה הזאת עם כולם.‬
‫לא הייתי מוותר על זה.‬ ‫-שמחתי להכיר.‬
‫גם אותך.‬ ‫-ביי.‬
‫- עמק סנטה קלריטה, קליפורניה -‬
‫ננסי! היי!‬
‫אני מאמין שכל יצור בעל חושים‬ ‫יכול לעלות בקריאה.‬
‫בקריאות, כשאני מתייחס לחיות שמתו,‬
‫זה לא שהכלב עולה תוך כדי נביחות בהכרח,‬
‫אלא המהות שהחיה גילמה בחייה.‬
‫אז בקריאות, בעוד שאני נוטה‬ ‫להתחבר לנשמה של משהו‬
‫שאכלס גוף אדם, אותו הדבר יקרה לפעמים‬
‫לדברים שאכלסו גוף של חיה.‬
‫זה לא שונה כל כך. אנחנו חלק מממלכת החיות.‬
‫בחיי, אני חושב שחיות מחמד‬ ‫מתחברות יותר כשהן מופרדות.‬
‫כן.‬
‫וגם כשנמצאים איתן הרבה זמן, אחד על אחד.‬
‫היא התחברה אליי הרבה יותר‬ ‫בזמן שלא היית פה.‬
‫היא התנהגה טוב יותר?‬
‫לא. ממש לא.‬
‫לא מפתיע. בסדר, גברת.‬
‫את אוהבת חיבוקים.‬
‫היא אוהבת חיבוקים.‬
‫- הנפורד, קליפורניה‬ ‫מקום הולדתו של טיילר -‬
‫נראה שאנחנו במרחק כמה דקות מחדר התה.‬
‫ביצעתי שם המון קריאות.‬
‫בסמטה. כן.‬ ‫-בסמטה? הזכרת את זה פעם.‬
‫בעודי בהנפורד, אפגוש את בעלי חנות התה‬
‫שביצעתי בה קריאות פעם.‬
‫הבטחתי קריאה לסטיב ולאריאן לפני שנים,‬
‫אבל עברתי ללוס אנג'לס‬ ‫לפני שהספקתי לקיים את ההבטחה.‬
‫אז חזרתי.‬
‫היי, טיילר!‬
‫בפעם האחרונה שראיתי אותם,‬ ‫הייתי נער. זה מוזר.‬
‫נלך להעיף מבט בסמטה.‬ ‫-סמטת צ'יינה.‬
‫מדהים.‬ ‫-אני מתה על זה.‬
‫מגיל 16 עד 18‬
‫ביצעתי קריאות ב"אל.טי. סו טי רום".‬
‫זה טרקלין הקוקטיילים של "השושלת הקיסרית".‬
‫כל כך יפה. כל כך מקושט.‬
‫הייתי פוגש שם עד שמונה לקוחות ביום.‬
‫שהיתי ימים שלמים בסמטת צ'יינה.‬
‫מעולם לא חשבתי שאהיה במקום שאני בו היום‬
‫ושאחזור לשם. חשבתי שאשאר שם כל חיי.‬
‫רוצה לראות את התא החביב עליך?‬ ‫-בשמחה.‬
‫הייתי עובר בין שניהם.‬ ‫-אלו היו התאים?‬
‫כשאנשים התחילו להבחין בי כאן,‬ ‫העדפתי את זה שבסמטה.‬
‫כי אנשים היו נכנסים ואומרים,‬ ‫"אני רוצה קריאה". ואז הייתי…‬
‫הפריעו לו כל הזמן‬ ‫כי הוא היה הידוען המקומי שלנו.‬
‫את מתוקה.‬ ‫-כן!‬
‫הבאתי את זה היום, ואתם תראו אותי משרבט.‬
‫כך אני מתחבר.‬
‫אנחנו זוכרים.‬
‫כן!‬ ‫-שרבוטים.‬
‫אנשים היו נכנסים ותוהים, "מה הוא עושה?‬
‫"הוא מצייר אותם?" והם היו בוכים,‬
‫אז הם ידעו שזה לא העניין.‬
‫אבל, כן. אז אני אשרבט,‬
‫ונראה. תנו לי רגע.‬
‫אוקיי.‬
‫עולה דמות של אם. אימא שלך נפטרה?‬
‫כן. אני קולט הרבה דימויים של התרגשות.‬
‫תחושה של שמחה, אבל תחושה של איסוף.‬
‫כאילו אני אוסף פתקים.‬
‫אני חושב שהיא שמרה דברים‬ ‫שמעוררים את השאלה, "מה לעזאזל?"‬
‫תנו לי לתאר את זה, כי אני בטוח שיש הרבה‬
‫מסמכים יקרי ערך, סיפורים יקרי ערך,‬ ‫אבל יהיו גם דברים, כאילו,‬
‫"גברתי, למה זה כאן 40 שנה כבר?"‬
‫משהו כמו עיתון.‬
‫מה החשיבות שב…‬ ‫-היא נפטרה לפני חודשיים בלבד.‬
‫אני מצטער. ממש לא מזמן. כן.‬ ‫ -זה היה…‬
‫ועברתי על החפצים שלה כדי…‬
‫לא היה לה מחשב, אז הכול ככה.‬
‫נכון. אני מאמין.‬ ‫ -ו…‬
‫אני מנסה לפענח את החפצים שלה,‬
‫וזה כאילו, למה זה היה חשוב לך?‬
‫ויש גם כמה חפצי אמנות‬
‫שאתרום למוזאון מקדש הדאואיזם.‬
‫מדהים.‬ ‫-מפני שהם שייכים לשם,‬
‫לא בארגז עם החפצים של אימא.‬
‫אמי הייתה מאנשי השימור‬
‫והידע של סמטת צ'יינה.‬
‫היא עבדה שעות רבות במוזאון המקדש‬
‫וערכה סיורים.‬
‫היא שמחה לערוך סיוע לכל מי שרצה לראות.‬
‫כשמדברים על המקדש,‬
‫עולה היבט מסוים,‬ ‫ואני מנסה להבין אם זה באמת שם.‬
‫אבל יהיה צורך במה שנראה כמו…‬
‫שיפוץ כלשהו, אבל רק בחלק אחד.‬
‫ביקשנו מפקחים לבדוק את המבנה?‬
‫לוודא שהכול תקין?‬ ‫-יש בגינה שלנו גרם מדרגות‬
‫שצריך לתקן אותו כי הוא… נרקב.‬ ‫-הבנתי.‬
‫נפול. כל הדברים האלו.‬ ‫-בטח.‬
‫ואימא שלה…‬ ‫-זה היה אחד הדברים האחרונים שלה.‬
‫לוודא שהעניין הזה יטופל.‬
‫כן.‬
‫דבר נוסף הוא להימנע מכל דבר שקשור לאש.‬
‫זה מוזר. כל דבר ש…‬
‫זה משונה.‬
‫"להימנע מחום." אני לא יודע מה זה.‬
‫אתם יודעים על שרפות חמורות או מצבים‬
‫שקשורים לסיפורים‬ ‫על שריפה גדולה שהחריבה הכול?‬
‫לא ממש.‬
‫מעניין.‬
‫אני לא יודע מה זה.‬
‫אבל זה ממשיך לעלות. זה לא מזכיר דבר?‬
‫לא. לא מיד,‬
‫אבל בטח נעלה על זה כש…‬ ‫-כן.‬
‫נחשוב על זה.‬ ‫-הכול טוב.‬
‫אני חייב להגיד שרק להיות כאן,‬ ‫זה מזכך מבחינתי.‬
‫זה ממש מיוחד.‬ ‫-כן.‬
‫מתחילים מהנקודה שבה עצרנו.‬
‫אני יודע. זה כל כך סוראליסטי.‬
‫אני מודה לכם מאוד על האירוח,‬
‫אבל גם הענקתם לאנשים הזדמנות להיכנס‬
‫ולחוות דברים משמעותיים מאוד.‬
‫זה היה לעונג. זה היה חשוב מאוד גם לנו.‬
‫כן. אני באמת אסיר תודה.‬
‫- מאוחר יותר באותו לילה, סמטת צ'יינה -‬
‫למרבה הצער, השרפה,‬ ‫שפרצה כנראה בגרם המדרגות,‬
‫גרמה לנזקי חום ועשן קשים‬ ‫לחדר המקדש בקומה השנייה.‬
‫וינג, שאיבדה לאחרונה את אמה,‬
‫התמוטטה כשהורשתה לשוב ביום חמישי בבוקר.‬
‫קרסתי על ברכיי בערימת השרידים.‬
‫תרגום כתוביות: דנה סבן‬