NETFLIX-SARJA
Ihmiset tuonpuoleisessa auttoivat äitiäsi -
ymmärtämään jotakin.
Olemme seuranneet äitini matkaa. -Oikeasti?
Siellä on jotain samanlaista.
Löytöjä, paljastuksia, johtopäätöksiä.
Tuntuu, että ihmiset tuonpuoleisessa aiheuttivat tilanteita,
jotta äitisi tajuaisi.
Onko siinä järkeä? -On!
Vaihdetaan vähän vaihteita.
Palaan siihen, mitä aistin aiemmin.
Veli on päivän painopiste.
Hän haluaa jostain syystä puhua työstään.
Selvä. -Rassailusta.
Ehkä hänet tunnettiin mestarikorjaajana.
Mutta sellaiset tilanteet…
Mahtavaa. Olet niin taitava.
Kiltisti sanottu. Miten se sopii kuvaan?
Hän on mekaanikko. -Selvä.
Hän korjasi autoja.
Häneltä pyydettiin apua osaamisen vierestä.
Hänen oletettiin taitavan kaikkea.
Voi hitsi. Mitä ihmettä?
Anteeksi, olen hämmästynyt… -Ei haittaa.
…intuitiivisuudestasi.
Kaksi asiaa, jotka vaikuttavat oudoilta.
Saan kirjaimet "V-A".
Se edustaa yleensä Virginiaa.
Onko teillä yhteyksiä sinne? -On.
Entä Floridaan? Asuiko kukaan Floridassa?
Kyllä. Mainitsit Virginian, missä äitini syntyi.
Marguerite, hänen biologinen äitinsä, asui Floridassa.
Ehkä hän tuli läpi.
Tämä osuus on parasta.
Äitini tarina, herttinen.
Siihen liittyy kaikenlaista.
Voi veljet. -Saas nähdä.
Katsotaan, saammeko yhteyden. Mutta aistin viittauksen.
Selvitän, mikä se on.
Voisin kuvailla sitä niin, että äidin puolella -
menetettiin tilaisuuksia kohdata.
Äitini ei tavannut biologista äitiään.
Aivan. -Ehkä se on samanlaista.
Mutta tunnen,
ettei tullut täyttä tilaisuutta yhteyden luomiseen.
Äitini adoptoitiin. -Selvä.
Vauvana, muutaman päivän ikäisenä.
Hän varttui tapaamatta tai tuntematta biologista perhettään.
Aivan. -Kunnes vastikään.
Hän teki DNA-testin.
Se oli ehkä puolisentoista vuotta sitten.
Testin avulla löysimme hänen äitinsä puolen suvusta.
Sama juttu äitini kohdalla. Mikä sattuma.
Hänen äitinsä kuoli kymmenisen vuotta sitten.
Aivan. -He eivät ehtineet tavata.
Mutta tapasimme kaksi siskopuolta.
Niin. -Hänellä oli velipuoli.
Kumma kyllä äidillänikin oli kolme sisaruspuolta.
Aijaa. -Ja yksi menehtyi.
Kaksi elää yhä. Uskomaton yhteensattuma.
Todellakin. -Niin.
Hän tapasi sen puolen suvusta. Meillä on nyt perhekuviakin.
Kuulimme, että äitiäni oli etsitty kauan.
He etsivät aktiivisesti.
Hän aprikoi koko elämänsä.
Hän on jo yli 70-vuotias. -Niin.
Hänen äitinsä hoki kuolinvuoteellaan: "Kauan kadoksissa ollut tyttäreni."
Hullua, koska niin kävi äidillenikin hänen äitinsä kuollessa.
Oletko tosissasi? -Hän sanoi kirjaimellisesti…
Dementiasta huolimatta hän muisti pienen tytön, jota etsi.
Kadonneen tyttärensä. -Niin.
Pelottavaa. En halua väheksyä.
Yhtäläisyys on vain niin outo.
Pelkkä tietokin tuo rauhan.
Toki. Se on siunaus hänen elämässään.
Hän löysi sisaruksensa. Mikä lahja.
Mielenkiintoista, että meitä yhdistävät paljastukset perheessä.
Äitini ei edelleen tiedä isäänsä.
Se herättää uteliaisuuden.
Sama äitisi kanssa. -Aivan.
Hän ei tiedä isäänsä.
Kiitos paljon, kun tulit.
Tästä oli apua. -Ehdottomasti.
Joten kiitos. -Oli mukava tavata teidät.
Samat sanat. -Kiitos kaikesta.
Pidä huolta. -Heippa.
Okei.
Eikö ollut mahtavaa? -Oli.
Sydämeni on täynnä.
Koko juttu oli häkellyttävä mutta jännittävä.
Tylerin kanssa tuntuu,
että saa suoran yhteyden kuolleeseen rakkaaseensa.
Melkein kuin he eivät olisikaan poissa.
Se on aika uskomatonta.
Olipa hullua.
Tuhansien istuntojen ja sukutarinoiden jälkeen -
on epätodellista löytää niin paljon yhtäläisyyksiä oman perheeni tarinaan.
Ehkä he tuonpuoleisessa järjestivät tapaamisen -
osoittaakseen, että minunkin on syytä ottaa neuvot vastaan.
KAHDEKSAS LUKU SEKASORTO
Yksi asiakkaistani osti pingispöydän.
Susan Sarandon teki pingiksen suosituksi.
TYLERIN ASSISTENTTI
Onpa satunnaista.
Se oli toki urheilua ennen Susan Sarandoniakin,
mutta hän panosti siihen, ja laji lähti leviämään.
Mistä tiedät tämän?
Susan Sarandonin suhteesta pingikseen on kirjoitettu artikkeleita.
En ole siinä ihan surkea.
En silti loistavakaan. Mutta toisinaan…
Osut palloon? -Joo, toisinaan.
En ole kuuluisa silmä-käsikoordinaatiosta.
Henkisistä kyvyistä ehkä. Mutta koordinaatio…
Ei niinkään.
Heippa. Miten menee? -Voi hyvänen aika.
Tyler. Mitä kuuluu? -Ilo tavata.
Olen Carie. -Ihana tavata.
Kiitos kutsusta. -Ilman muuta.
Sinulla on joitain esineitä. -Kyllä.
Olet valmistautunut. Hyvä.
Pitelen ensin tätä. -Selvä.
Katsotaan sitten, mitä tapahtuu.
Käsiteltävää riittää. Odota hetki.
Aloitetaan yhteys.
Katsotaan, mitä tulee.
Anteeksi. Unohdin nimesi.
Carie. -Mahtavaa. Carie.
Katsotaan, mitä nousee esiin.
Selvä. Niin.
Joo.
Selvä homma. Yksi, kaksi…
Onpa outoa.
Aistin viittauksen traagiseen kuolemaan.
Tarkoitan sillä ennenaikaista, odottamatonta.
Joku viedään meiltä liian aikaisin.
Tässä on jännästi kaksi toistoa.
Yksi henkilö kuoli nuorena tai varhain traagisissa olosuhteissa.
Sitten on toinenkin traaginen tilanne, jossa joku kuoli ennenaikaisesti.
Tunnistatko kaksi traagista ja varhaista kuolemaa?
Ehdottomasti.
Tuntuu, että olen täällä puhuakseni näistä kahdesta.
Sanoisin, että ne ovat erottamattomat.
Selvä.
Hyvä on.
Kas niin. Meidän pitää puhua suruprosessistasi -
liittyen kuolemiin.
Aistin, ettet voinut surra tapahtumahetkellä.
Siirsit surusi tuonnemmaksi. Tai viivytit sitä.
Tilanne tuli, enkä voi käydä läpi luonnollista suruprosessia.
Se viivästyy.
Palataan siihen, mistä se saattoi johtua.
Jatkan vielä.
Tämä ei ole järin erikoista, mutta saan vesisymboliikkaa.
En tiedä, miksi.
Näen vettä.
Onko siinä järkeä?
On.
Vesi on keskeistä. -Niin.
Jatkan vielä. Saan paljon tietoa.
En tiedä, mitä se tarkoittaa.
Yritän käsitellä tätä parhaani mukaan.
Nuorempi kaksikosta ottaa esille joulun.
Näen joulusymboliikkaa, jouluvaloja…
Se ei ole vain lapsen jouluintoa. Tässä on jotain.
Onnettomuus tapahtui pari päivää joulun jälkeen.
Niin. -Se oli viimeinen juhlamme.
Tämä tulee esiin positiivisena ja iloisena.
Mutta huomaan, että se on katkeransuloista aikaa.
Jatkan vielä.
Jostain syystä painoarvo on vahvasti sinussa.
Teit rankkoja päätöksiä ennen kuolemia ja niiden jälkeen.
Tunnen sen ympärillä kiitollisuutta.
Se on todella mielenkiintoista.
Olen yksinhuoltajaäiti. -Hienoa.
Älä paljasta liikaa. Puhumme kuolemista,
jotka tapahtuivat alle kahden vuoden säteellä toisistaan.
Keitä he mahtavat olla?
Tyttäreni.
Minulla oli kolme ihanaa tytärtä.
Morgan oli 25-vuotias.
Summer ja Sawyer olivat 12-vuotiaita.
Sain kaksoset. Sawyer oli parivaljakon kiistaton pomo.
Hän määräsi panokset. Summer kulki tyytyväisenä mukana.
Oli siistiä, kun Morganista kasvoi aikuinen nainen.
Hänestä tuli tyttären lisäksi ystäväni.
Hän oli vahvasti mukana kaksosten elämässä.
Mutta 9. tammikuuta 2018 -
menetin tyttäreni Sawyerin ja tyttäreni Morganin.
Meitä oli ennen neljä. Talomme raikui naurusta,
äänistä, innosta ja energiasta.
Nyt on kovin hiljaista.
Taloa asuttavat nuori tyttö ja äiti,
jotka ovat rikki ja yrittävät selvitä päivä kerrallaan.
Tunnen hämmennystä. Oloni on hämmentynyt.
Kun ihmiset kuolevat auto-onnettomuudessa, en koe hämmennystä.
Aivan. -Tämä ei tunnu siltä.
Aistin, että oli tehtävä salamannopea päätös.
Mitä tehdään? Minne mennään? Mitä tapahtuu? Ja kas.
Kyllä. -Noin vain.
Se ei ole…
Tämä on monimutkaista. En osaa kuvailla muuten.
Kaaos. -Ehdottomasti.
Sitä se oli. -Sekasorto.
Kyllä.
Kummallista.
Jotain pitäisi olla täällä muttei ole.
Ne ovat esineitä.
Tämä on outoa. Jotain pitäisi olla lisää.
Kyllä. -Jännä juttu.
Mietin, tapahtuiko jotain, jossa esineet karsiutuivat.
Kaikki. -Aivan.
Menetimme kaiken.
Olen pahoillani.
He haluavat, että puhun tapahtumapäivästä.
Ja tapahtumapaikasta.
Näyttää siltä…
Sanoisin, että näen tuhoa.
Suurenluokan vahinkoa. -Kyllä.
Kuolemien lisäksi. -Kyllä.
Olisi kiva kuulla, mitä tapahtui.
Viesti tulee ainutlaatuisella tavalla. Tuntuu siltä…
Vertaisin sitä siihen, kun joku kuoli joskus maanvyörymässä.
Se tuntui samalta. Se kävi -
todella nopeasti. Onko siinä järkeä?
On. -Ikävä kuulla.
Voi pojat. Selvä.
Niin. Tätä on vaikea selittää. En ole varma, mitä se on.
Paras tulkintani on, että käytiin keskustelu -
muutama päivä tai hetki ennen kuolemaa.
Mietittiin, mitä pitäisi tehdä.
Mutta homma ei etene tarpeeksi nopeasti.
Kyllä. Ennen onnettomuutta keskusteltiin.
Jotain pitäisi tehdä, mutta mitä.
Kyllä. -Tosi outoa.
Haluan selventää,
ettei kumpikaan heistä kerro kivusta.
Oikeasti?
Kerron yleensä istunnoissa, jos jotakuta sattui. En saa sitä nyt.
Se kävi niin äkkiä.
Jätän kehoni ennen kuin tunnen mitään.
Selvä.
He haluavat vapauttaa sinut -
syyllisyydestä, vastuun tunteesta ja jossittelusta.
Vaikka keskustelittekin aiemmin, mitä tehdä.
Päätös piti tehdä.
Kukaan ei olisi voinut tietää, mitä oli tulossa.
Tässä vaiheessa -
tahtoisin kuulla, mitä vain haluat jakaa tapahtumista.
No.
Se oli Monteciton mutavyöry.
Ja 23 ihmistä kuoli.
Kaksi heistä lapsiani.
Rankkasateet laittoivat liikkeelle tappavan tulva-aallon ja mutavyöryt.
Pelastusjoukot kilpailevat aikaa vastaan etsiessään selviytyjiä.
Uudet kuvat paljastavat järkyttävän tuhon.
Mutavyöryä edeltävänä iltana meitä lähestyi iso myrsky.
Osa Montecitosta evakuoitiin, osa ei.
Minua ei evakuoitu.
Aivan.
Piti päättää, jäämmekö vai lähdemmekö.
Peittelin lapset ja rauhoittelin.
"Älkää pelätkö, kun kuulette sateen."
Silloin näin tyttäreni Sawyerin viimeksi.
Vau.
Sitten rankkasateet alkoivat.
Puoli neljältä aamulla talomme räjähti ja me sen mukana.
Pitelimme Morganin kanssa toisistamme kiinni vedessä.
Mudassa, joka kulki noin 130 kilometriä tunnissa.
Jouduimme täysin erillemme.
Ja -
rikoin lähes kaikki luuni vyötäröstä ylöspäin.
Olin tuskin elossa.
Onneni oli, että hautaannuin mutaan.
Suuni jäi esiin, ja pystyin huutamaan apua.
En muista mitään pariin päivään sen jälkeen.
Tyttäreni Summer selviytyi.
Hänet löydettiin kolmen metrin syvyydestä mudasta.
Päällä oli talojen kappaleita ja autoja.
Löytäminen oli tuuripeliä.
Tyttö oli koomassa muutaman viikon.
Emme tienneet, selviäisikö hänkään.
Sawyer löytyi vasta seuraavana aamuna.
Hän oli kuollut.
Emme löytäneet Morgania viiteen päivään.
Minä…
Yritin pelastaa esikoiseni, enkä pystynyt.
Niin.
Hengitän hetken. Anteeksi.
En yleensä herkisty tehdessäni tulkintaa.
Mutta nyt tunnen tuskasi.
Kiitos. -Olen pahoillani.
Se on ollut kamalaa. -Todella traagista.
Sellainen on rankkaa kenelle tahansa.
Että jaksaa herätä aamulla ja jatkaa askareitaan.
Sinulta vaadittiin ja vaaditaan valtavasti voimaa.
Pelkästään sängystä nouseminen on iso juttu.
Sympatiani ovat puolellasi.
Kiitos.
Piirrän vähän.
Muodostan yhteyden uudestaan ja siivutan tunteeni.
Uppoudun hakemaan lisätietoa.
Heistä välittyy ihanaa iloa.
He tuovat ilmi kolme eri kunnianosoitusta.
Kolme erillistä.
Tiedätkö siitä? Hienoa. -Kyllä.
Se tapahtui kolme ja puoli vuotta sitten.
Heitä juhlistetaan joka vuosi.
Ihanaa. Tähän liittyy jotain erityistä -
heidän muistonsa kunnioittamisesta.
Ajattele tätä liittyen johonkin paikkaan.
Näen sen eräänlaisena laattana.
Ja tunnen innostusta sen ympärillä.
Laattoja on muutama.
Kiva. -Jo nykyäänkin.
Se on pikemminkin muistomerkki.
Yhteen niistä painatin tyttäreni runon.
TULENLIEKKINÄ
Mahtavaa.
Yksi tärkeistä viesteistä on vapauttaa sinut syyllisyydestä.
Et voinut sille mitään. Saan irti päästämisen symbolini.
He toivovat, että päästät irti jossittelusta.
Ettet miettisi, mitä olisit tehnyt toisin. Tunnen: "Äiti, kaikki on hyvin."
Tyler avasi minulle tänään ovia,
joiden en uskonut olevan ulottuvillani.
Istun purolla -
tuntien onnea ja iloa.
Se ylittää odotukseni.
Yritän aina löytää iloa tragediasta.
Haluan rakastaa tätä paikkaa taas. Tätä puroa. Ja Tyler antoi sen lahjan.
Menemmekö siis Laguna Beachiin?
Rannikkoa pitkin.
Pitäisi olla kaunista, kun tapaat Laurie Campbellin tänään.
Mielenkiintoista tavata toinen meedio.
Minulle on luettu monesti ennenkin.
Kokemukset ovat olleet vaihtelevia.
Osa on ollut ällistyttäviä, osa arkisia.
Pitää vain löytää itselle sopiva.
Jännä nähdä, miten käy. -Olen intona.
Et uskokaan. Vilkuilin kelloani, että joko saa nousta.
Onkohan samanlaista tavata sinutkin.
Outoa, kun osat vaihtuvat. -Niin.
Olen liian lähellä sukutarinaani.
Se virtaa kirjaimellisesti suonissani.
Olen luontaisesti puolueellinen,
mikä estää luomasta intuitiivista yhteyttä.
Ulkopuolinen meedio voi saada tietoa itselleni vieraalta henkilöltä,
jolla saattaa olla etsimäni vastaukset.
Hyvänen aika, miten kaunista.
Haluatteko istua? -Istutaan vain.
Meitä jännittää.
Minua tässä jännittää.
MEEDIO JA RIKOSPROFILOIJA
Se alkoi heti, kun kuulin äänesi.
Luotan Laurie Campbelliin. Toivon selvyyttä perheemme mysteeriin.
En paljasta näin arkaluontoisia asioita monelle.
On todennäköistä, että hän tarjoaa vastauksia kysymyksiin.
Ennen tuloanne tein muistiinpanoja aistimuksistani.
He puhuivat terveydestä. Terveys oli ensimmäinen asia.
Kun katson sydäntä, se tykyttää.
Onko sydämentykytystä?
Synnyin alikehittyneellä sydämellä. Tykytystä on ollut koko elämäni.
Mielenkiintoista. Keuhkosi viittasivat enemmän -
keuhkoputkentulehdukseen, keuhkokuumeeseen tai astmaan.
Niin. Keuhkoni ovat rakkuloiden peitossa.
Kun ne poksahtavat, keuhkot romahtavat.
Minut on leikattukin.
Vuosi sitten. -Se voi toistua.
Se on kanssani loppuelämän.
Olet tietoinen siitä. -Valpas.
Saat hoitoa. Kunhan varot sen kanssa.
Kiitos. -Jännää.
Saan paljon… Etsin aina outoja yksityiskohtia.
Kirjoitin muutaman nimen. Ette ehkä tunnista heitä.
Kirjoitin "Joseph".
En tiennyt, onko se Joe vai Joseph.
Äitini puolelta. Hänen isänsä nimi on uskoaksemme Joseph.
Toivon Laurien valottavan tunnepuolta äitini kohtalon takana.
Toisaalta otin myös yhteyttä tutkivaan genealogiin.
Hän on DNA-analyysin ja jäljittämisen asiantuntija.
Jos joku löytää puuttuvat palaset, niin hän.
Sain teiltä melkoisen haasteen.
Aluksi näytti siltä, että Joe Cowart oli biologinen isäsi -
DNA:n perusteella.
Ja Joe Cowart on kuollut.
En halua sanoa jotain -
ja huomatakin olleeni väärässä.
Tutkittuamme DNA:ta perusteellisesti -
Joe Cowart on kiistatta biologinen isäsi.
Vau. Selvä.
Yritin selvittää mahdollisimman paljon Joesta ja hänen elämästään.
Kuulin, että Joe oli punapäinen.
Tiedän, että hän oli armeijassa.
Hän palveli ilmeisesti kahdessa sodassa. -Vau.
Hän asui itsekseen.
Hän sai ateriansa kirkolta, jossa kävi syömässä.
Elämä oli hillittyä ja hiljaista. -Aivan.
Ihmiset tajusivat, että jokin oli vialla,
kun häntä ei nähty kirkossa viikkoon.
Palokunta murtautui hänen taloonsa -
ja löysi isäsi kuolleena.
En tiennyt sitäkään.
Mieletöntä.
En olisi ikinä tiennyt.
Kiitos. -Ole hyvä.
Paras DNA-osumasi Debbie epäili, että hänellä olisi valokuvia.
Hän koittaa löytää ne.
Sitten on Bruce-serkku, joka oli herttainen.
Hän haluaisi tutustua serkkuunsa: "Pyydä häntä soittamaan."
Voi kiitos.
Totta puhuen hän oli innoissaan.
Kyllä.
Onpa kiva kuulla.
Eikö vain?
On kiva tuntea itsensä halutuksi.
Ja mukava kuulla, että hän on herttainen.
He ovat kuitenkin verisukulaisiasi. -Aivan.
Olisihan se hienoa tutustua heihin.
Kyllä.
Toin esineen.
Voit pidellä sitä, jos haluat.
Onpa hieno.
Näin heti sairaanhoitajan.
Biologisen äitisi kohdalla,
miksi sinut vietiin hänen käsivarsiltaan?
Koska niin kävi. Sairaalassa.
Nainen vei minut äidiltäni. -Kuka?
Nimi on Stella.
Selvä. Siitä tuli turhauttava tunne.
Lukitsiko hän teidät komeroon?
Tai huoneeseen säppiin? -Muun muassa.
Olen likainen ja surkea.
Minut jätettiin sisään. -Kyllä.
Tuntuu siltä, että lapsi on yksinäinen ja erillään.
Yksi naisen kasvateista lukittiin komeroon.
Oliko yksi lapsista eri etnisyyttä kuin sinä?
Oli. -Selvä.
Halusin kysyä syntymätodistuksesta.
Alkuperäistä oli hankala löytää. -Kyllä.
Edistyimmekö sen suhteen?
Kävin läpi arkistointipäivämäärät sun muut.
Nykyinen todistus vaikuttaa alkuperäiseltä.
Uskoakseni Mary täytti sen ja pisti osoitteeksi Felicia-kadun.
Felicity-kadun. -Aivan niin.
Huomasin, että Stellan tiedot olivat epämääräisiä.
Stella on äiti. Syntymäpaikka: "Tuntematon".
Miten ei tiedä syntymäpaikkaansa?
Aivan.
Minusta tuntuu, että sinut vei huijari.
Äitisi ja isoäitisi yksinkertaisesti luulivat,
että nainen palautti vauvan lastenhuoneeseen.
Mutta haluan sanoa tämän.
Joskus saadaan epähaluttu lapsi,
joka hylätään.
Toisaalta joku saa lapsen,
jota kohtaan tunnetaan kiintymystä ja rakkautta.
Mutta lasta ei voida pitää.
Et ollut ensimmäistä sorttia.
Vaan sitä toista.
Sinua rakastettiin syvästi.
Niin. -Mutta sinusta ei voitu huolehtia.
Joskus on päästettävä irti rakkaudesta. Ei siksi, että haluamme.
Vaan koska on pakko.
Nyt on kyse uudesta matkasta, joka on alkamassa.
Niin.
Jestas. -Olipahan reissu.
Se oli villiä.
Osat vaihtuivat.
Jukra, minkä lahjan saimme. -Niinpä.
Eniten yllätti se,
että hän tiesi äitini antaneen minut pois rakkaudesta.
Ei siksi, etteikö minua rakastettu. Hän halusi minulle parasta.
Se on parantavaa.
Niin on.
Käy hakemassa.
Olen iso Tylerin fani.
Päätin kirjoittaa hänen nettisivuilleen läheiseni kuoltua.
Halusin luoda yhteyden häneen.
Hei, Tyler. -Heippa.
Tässä on Penelope.
Hei, Penelope.
Moikka.
Voi pikkuinen.
Miten menee? Mukava tavata. -Samoin.
Kiva juttu. Kiitos. -Kiitos itsellesi.
Onpa siistiä.
Otetaan ensin vähän hellyyttä.
Sitten aloitamme istunnon. Kas niin.
Mikä söpöläinen.
Ihana.
Niin on.
Selvä. Sinä.
Tämä tulee mielenkiintoisella tavalla.
Minun pitää puhua jostakusta, joka menetti lemmikin.
Aistin jatkuvasti -
lapsenomaista energiaa. Mutta tajusin, että se onkin eläin.
Pidän sen mielessä. -Selvä.
Mainittakoon, että eläimet tulevat joskus luentaan.
Mutta eivät tässä määrin.
Se tulee intensiivisenä. -Kyllä.
Tunnen ehdottomasti lemmikin. -Jep.
Siihenkin liittyy traagisuutta.
Mielenkiintoista. Pistän sen sivuun.
Selvä. Noin.
Viittaus aikalaisesta tulee läpi.
Kyllä. -Ystävä. Kumppani.
Jotain sellaista.
Onko siinä järkeä? -On.
He vitsailevat kirjoitusvirheestä nimessäsi.
Kuulostaa oudolta.
Se on jotenkin hyvin tarkka.
Ei "J" vaan "Y". Miten kirjoitat nimesi?
Yasmine. -Selvä.
Siinä on jotain hassua.
Jos veikkaan oikein,
hän väänteli aina nimeäni.
Niin kuin vaikka "Jasmine" tai "Yaz".
Se tuntuu naljailulta. -Hän on hauska.
Se tulee hilpeällä tavalla.
Tunnen vahvoja innostuksen tunteita. Olen intona.
Hän on melkoinen hahmo. -Todellakin.
Omalaatuinen.
Hän näyttää asioita, jotka ovat uusia minulle.
Kun syödään Hot Cheetoseja pussista.
Outoja satunnaisia asioita. -Luoja.
Hän vitsailee. Sormet menevät tahmaan.
Mausteseoksesta, mutta silti… -Niin.
Me…
Söin kai lukiossa paljon roskaruokaa.
En tiedä.
Vitsailimme aina punaisista sormista ja Hot Cheetoseista.
Miten satunnaista. -Niin.
Hauskaa, sormeni ovat tahmassa, ja silti…
Pussi tyhjäksi. -Hän se on.
Hulvatonta.
Olin muistaakseni 13, kun tapasin Davidin.
Minulla ei ollut vaihtoehtoa. Hän alkoi pilkata minua.
Hän kujeili ja härnäsi minua koko ajan.
Hän oli kuin isoveli. Olimme todella läheisiä.
Hän on iloinen, että olet tässä. Se on varmaa.
Yritän selvittää, mitä tapahtui.
Se on kumma juttu. Outo tilanne.
Hän ei näytä tunteneensa tuskaa kuollessaan.
Lähtö kävi äkkiä.
Hän näytti symbologisesti, että suljen silmäni ja nukun pois.
Se on outoa. -Se kävi äkkiä.
Hän poltti jointin, jossa oli fentanyyliä.
Uskoakseni se tappoi hänet välittömästi.
Käy järkeen.
Kiitos, kun kerroit.
Hän ei ollut itsetuhoinen. -Ei.
Hän oli täynnä elämää. Ja sitten kuoli.
Se varmasti lisää tietoisuutta vaaroista.
Ihmiset ympärillä pitävät paremmin huolen siitä,
että tietävät, mitä käyttävät.
Ja niin edelleen. -Niin.
Onko hän kunnossa ja rauhassa? -On. Kaikki on hyvin.
Kas niin.
Pistän hänet hetkeksi sivuun, koska aistin jotain muuta.
Sitten tämä.
Palaamme lemmikkiin.
Mielenkiintoista kyllä tämä pikkuinen saattaa aistia edeltäjänsä.
Se on hyvä pitää mielessä. Heillä on selvä yhteys.
Erikoista.
Tällä hauvalla saattaa olla samoja tapoja tai samankaltaisuuksia.
He tuovat esiin jonkinlaisen yhtäläisyyden.
Se voi olla vaikka lemmikin suosima makuu- tai istumapaikka.
Ne ovat yhtäläisiä.
Aivan oikein.
Oletko huomannut tämän? -Ehdottomasti.
Aivan. Se tuntuu herttaiselta. -Niin onkin.
Kysyn suoraan, keneen tämä liittyy?
Koirani kuoli. -Niin.
Sen nimi oli Astro, ja se oli elämäni rakkaus.
Tietenkin.
Olen tehnyt satoja tulkintoja.
Ensi kertaa lemmikki ryntää heti esiin.
Keskityn heihin, jotka elivät ihmiselämää.
Mutta tämä on tärkeää. -Todellakin.
Haluan, että tiedät, miten arvokas lemmikin viesti on.
Mainitsen jotain koirastasi.
Ellei koirasi olisi kuollut tästä syystä,
aistin jotain muuta lääketieteellistä.
Eläimellä oli jonkinlainen herkkyys.
Aivan. -Sekin olisi voinut johtaa kuolemaan.
Olimme tietoisia koiran hengitysongelmista.
Se halusi leikkiä, kuten pennut yleensäkin.
Jouduimme ottamaan lelut pois, koska se meni niin kierroksille -
ja hengästyi.
Eristimme raukan leluistaan. -Aivan.
Siksi päätimme -
käydä läpi vaihtoehtomme, jotta saisimme asian korjattua.
Tietenkin. -Koirani kuoli leikkauksessa.
Toissijainen juttu taisi tulla tyhjästä.
Se on jännää.
En usko, että koira olisi elänyt alkuperäisen tilansa kanssa pitkään.
Osa viestistä tuntuu olevan,
että vaikka se olikin traagista, ja ajoitus oli kaamea,
koiran kunto oli jo rapistumassa.
Olimme hyvin tietoisia siitä.
Pohdimme vain, mitä tehdä.
Niin. -Tuo vahvistaa kaiken.
Erikoinen ja surullinen juttu.
Yritämme auttaa eläimiä, mutta luonto menee joskus eri suuntaan.
Tunnen silti vahvasti rauhaa.
Menetys oli minulle rankka. Olin niin kiintynyt siihen.
Se oli enemmän poikani kuin koirani.
Se oli lapseni.
Kiitos paljon. -Ilman muuta.
Tämä oli mahtavaa.
Olen iloinen, että juttelimme. Päiväkin on kaunis.
Tämä oli ainutlaatuinen kokemus.
Olen kiitollinen, että jaat lahjasi kaikille.
En jättäisi tätä väliin. -Oli ihana tavata.
SANTA CLARITAN LAAKSO
Nanci! Heippa.
TYLERIN UUSI RESCUEKOIRA
Uskon, että kaikella tuntevalla on kyky tulla läpi.
Kun viittaan istunnoissa kuolleisiin eläimiin,
koira ei välttämättä tule esiin haukkumalla.
Pikemminkin eläimen olemus jatkuu.
Tulkinnoissa saan yhteyden sieluihin tai johonkin,
joka asutti ihmiskehoa. Sama käy eläintenkin kohdalla.
Ei sen kummempaa. Olemmehan osa eläinkuntaa.
Joskus tuntuu, että lemmikit kiintyvät entisestään erossa.
Niin.
Ja kun viettää paljon aikaa kaksin.
Nanci hitsaantui minuun, kun olit poissa.
Onko se ollut nätimmin?
Ei. Ehdottomasti ei.
Ei yllätä. Kuulehan, neitiseni.
Sinä se tykkäät halata.
Se rakastaa halata.
TYLERIN KOTIKAUPUNKI
Olemme vain parin minuutin päässä teehuoneelta.
Pidin siellä monta istuntoa.
Kujalla. -Niin mainitsit.
Tapaan Hanfordissa teekaupan omistajat vanhassa vakiopaikassani.
Lupasin aikoinaan lukea Stevelle ja Ariannelle.
Valitettavasti lähdin Los Angelesiin ennen kuin täytin lupaukseni.
Joten palasin.
Hei, Tyler!
Olin viimeksi teini-ikäinen. Tämä tuntuu epätodelliselta.
Vilkaistaan kujalle. -China Alley.
Mieletöntä. -Ihanaa.
Tein tulkintoja 16–18-vuotiaana L. T. Suen teehuoneessa.
Tämä on Imperial Dynasty -cocktailhuone. -Jestas.
Niin kaunista ja koristeellista.
Tapasin yli kahdeksan asiakasta päivässä.
Vietin koko päivän China Alleyllä.
En olisi uskonut, mihin päädyn.
Luulin viettäväni siellä koko elämäni.
Haluatko nähdä lempiloosisi? -Todellakin.
Vaihtelin niiden välillä. -Nämäkö ovat ne loosit?
Kun minut alettiin huomata, viihdyin paremmin kujalla.
Muuten kaikki tulivat hinkumaan tulkintaa. Olin, että "apua".
Hänet keskeytettiin yhtenään. Hän oli paikallinen julkkiksemme.
Kilttiä. -Kyllä!
Toin lehtiöni. Näette, kun töherrän.
Niin viritän yhteyden.
Muistamme.
Piirtelit koko ajan.
Ihmiset ihmettelivät ovelta, mitä teen.
"Piirrätkö ihmisiä?" Kohde tosin itki. Ehkei kuitenkaan.
Mutta joo, alan piirtää.
Sitten katsotaan. Ihan pieni hetki.
Kas niin.
Tulossa on äitihahmo. Onko äitisi kuollut?
Niin. Näen paljon kuvastoa innostuneisuudesta.
Ilontunteen ja kokoamisen tunteita, kuin kokoaisin muistiinpanoja.
Hän taisi säästää ihan ihme juttuja.
Yritän kuvailla tätä. On varmasti paljon -
arvokkaita asiakirjoja ja tarinoita. Mutta sitten herää kysymys:
"Miksi tämä on säästetty 40 vuotta?"
Ehkä sanomalehti.
Miksi ihmeessä? -Hän kuoli kaksi kuukautta sitten.
Olen pahoillani. Asia on tuore.
Olen käynyt läpi hänen tavaroitaan…
Hänellä ei ollut tietokonetta, joten kaikki on paperilla.
Aivan. Uskon sen.
Yritän tulkita hänen tavaroitaan.
"Miksi tämä oli sinulle tärkeä?"
Sitten on esineitä,
jotka lahjoitan taolaiselle temppelimuseolle.
Hienoa. -Koska ne kuuluvat sinne.
Eivätkä sekalaiseen äitilaatikkoon.
Äitini oli China Alleyn johtavia suojelijoita ja dosentteja.
Hän omisti paljon aikaa temppelimuseolle -
ja kierroksille.
Hän piti kierroksen kaikille, jotka halusivat vilkaista.
Temppelistä puheen ollen…
Esiin tulee yksi seikka. Yritän varmistaa, onko se siellä.
Mutta tulee tarve jonkinlaiselle -
remontille. Mutta vain yhdessä osassa.
Ovatko tarkastajat käyneet?
Varmistamassa kunnon? -Puutarhassa on portaikko.
Se vaatii korjaamista. Se on lahoamassa pystyyn.
Se roikkuu. -Aivan.
Ja hänen äitinsä… -Se oli hänen viimeisiä juttujaan.
Varmistaa, että asiasta huolehditaan.
Ymmärrän.
Hän käskee välttää tulta.
Outoa. Mitä tahansa…
Kummallista.
"Vältä kuumuutta." En tiedä, mitä se on.
Tiedättekö merkittäviä tulipaloja -
tai tarinoita suuresta tulipalosta, joka tuhosi jotain?
Emme oikeastaan.
Kiintoisaa.
En tiedä, mitä se on.
Mutta se tulee yhä. Tajuatteko yhtään?
Ei tule mieleen.
Tajuamme varmaan myöhemmin. -Ei hätää.
Tänne palaaminen on puhdistavaa.
Erityistä. -Aivan.
Jatkoimme siitä, mihin jäimme.
Niinpä. Ihan epätodellista.
En voi kiittää kyllin vieraanvaraisuudestanne.
Lisäksi annoitte ihmisille tilaisuuden kokea jotain merkityksellistä.
Teimme sen Ilomielin. Se merkitsi paljon myös meille.
Niin. Olen todella kiitollinen.
MYÖHEMMIN ILLALLA CHINA ALLEYSSÄ
Valitettavasti tulipalo, jonka uskotaan alkaneen portaikosta,
aiheutti lämpö- ja savuvahinkoja toisen kerroksen temppelihuoneessa.
Wing, joka hiljan menetti äitinsä, pyörtyi päästyään sisään torstai-aamuna.
Kaaduin polvilleni rojun sekaan.
Tekstitys: Katariina Uusitupa