NETFLIXOVA SERIJA
-Mislim da imamo Ruth. -O, da.
-Znate tko je ona? -Da.
Ti si veoma mlad.
Pa možda ne znaš. Ali to je ona.
Molim?
-Da. -Vi se šalite?
Bette Davis. Uvijek sam je volio više nego Joan Crawford.
Službeno ću to izjaviti. Bila mi je draža.
Pa, nekako me dovela do tebe.
Da.
Radila sam za nju deset godina, do smrti.
Kad je dobila rak, sve se promijenilo.
Imala je rak, moždani udar.
Ali na kraju je otišla veličanstveno.
-Apsolutno. -Da.
Bila je nevjerojatna. I još je.
Apsolutno. I još je.
Tko je onda Ruth koju sam spomenuo?
Puno ime Bette Davis je Ruth Elizabeth Davis.
-Ma dajte. -Nešto ću ti pokazati.
Nisam to htjela pokazati. Nije dao.
Jer onda bi znao.
Ima jedna veoma stara emisija, To je vaš život.
To je bilo njezino.
To su sve nominacije Bette Davis za Oscara.
-Pogledaj. -Hvala.
Ovo je njezin rođendan.
Ovo je vjenčanje, ovo rođenje kćeri.
-Apsolutno. -Ovo je njezino i mislila sam, dobro.
Samo dođi!
Bome je došla.
Dakle, onime što sam danas primio samo želi potvrditi da još postoji.
Još je uz nas, veoma snažna osobnost.
Spomenula je mnogo toga o tome što ostavlja za sobom. Nije zaboravljena.
Itekako.
I o tome kako da i dalje živi uspomena na nju.
Za to biste najzaslužniji trebali biti vi.
-Tako je. -Čudno zvuči, znam.
-Ali vi ste najzaslužniji. -Točno tako.
-I pritom… -Daje svoj blagoslov.
-Da. -Uz mene je.
Samo u vas ima povjerenja.
-Istina. -Trebate to znati.
Moj je zaključak da ste na pravome putu.
Uključit ćete prave ljude. Trebali ste potvrdu, evo je.
-Veoma sam zahvalna. -Naravno.
Ajme, apsolutno!
Još sam u šoku. Ovo je super.
-Baš mi je velika čast. -Zahvalna sam ti.
-Znala sam. Nisam znala zašto, ali… -Pogodio si.
-Zato smo se šokirali. -Totalno.
Ja sam bila sumnjičava.
-Naravno. -Veoma sumnjičava.
Sve si mi potvrdio.
-Baš mi je drago. -Hvala.
Fantastično. Zauvijek ću pamtiti ovaj dan.
Ovo je zbilja posebno.
-Vidimo se! -Zdravo, Tylere!
-Hvala! -Pozdrav!
Ajme meni.
-Onda? -Fantastično.
Za naše voljene i Tylera.
-Za to što su nas danas okupili. -Uzdravlje!
Od svih slavnih s kojima sam komunicirao Bette Davis mi je najdraža.
Vjerujem da je htjela da dođem jer mi je nešto htjela reći.
Tako to vidim.
Znaš s kim sam komunicirao?
Reci.
-Bette Davis! Razgovarat ćemo o tome. -Ne!
-Jedva čekam. -Komunicirao sam s Bette Davis.
Ludo.
POSLJEDNJI POZIV
-Znaš što je čudno? -Što?
Jučer sam u psihomanteju imao viziju žene
s vrlo karakterističnim madežom.
Izgledao je kao pravi madež.
-Na gornjoj usnici. -Rekao si to, da.
-Ma daj. Jučer ti se javila. -To je Bette Davis u Baby Jane.
Iznad usnice ima istaknut madež.
-Nije li to ludo? -Jest.
Suludo.
-Dobro. -Sada samo moram doznati…
TYLEROVA POMOĆNICA
Čekaj.
-A vidi, tipke. -Da, sve je tu.
-Moderna tehnologija. -Čekaj.
Stavit ću u rikverc. Ali, čekaj.
-Dobro. -Naučit ćeš.
-Svaki je auto drukčiji. -Još malo.
Sanjao sam da živ gorim. Vrlo ugodno.
Ti?
Nije mi dobro sjelo.
Što plamen obično znači?
Je li to slika Feniksa koji se uzdiže iz plamena?
-Sve spališ i onda… -Da.
-Uzdigneš se iz plamena. -Da.
Sigurna sam da mama i ti sada svašta osjećate i procesuirate.
Možda to tvoja podsvijest sve obrađuje.
Zato što se zapravo opraštate
od predaka koje ste smatrali svojima.
Da. Dubokoumno.
Vrlo pronicavo. Vjerojatno je baš to.
Primaš li što novo?
-Ništa novo. -Sada kad smo se približili.
To je vlak.
Imao sam vizije raskrižja. Cesta koje se križaju.
-Skladište. -Da. Gdje smo?
Ne bih rekla da ideš u kuću.
Vidovit sam ako otkrijem kamo idem.
Pa, strelica pokazuje na ovo ovdje.
Dobro. U redu.
Zanimljivo.
-Dobro. -Ne znam.
Dobro, idemo… Ovamo. Dobro.
Intuicijom moram otkrivati kamo idem.
Čini se da je seansa već počela.
Hvala što si uz mene. Mislim, zbilja.
Potpuno ti vjerujem, jasno.
Očito.
-Pozdrav! Kako ste? -Kako si? Pozdrav.
-Ajme meni. -Kako ste?
-Drago mi je. -Malo sam unezvjerena.
Kako ste? Pozdrav.
-Obožavam te. -Hvala.
Doista. Zbilja.
Navikao si na to?
-Da. -Ja sam potpuno mirna.
A ona…
Ma divno.
Mi smo u braku. Sve tri smo prijateljice.
Poznajemo se jer smo nekako uključene u rad hitne službe.
Jennifer i ja smo u hitnoj službi, Casey nas šiša.
Pa, šiša više od pola ljudi na odjelu.
Prije početka samo bih htio reći
da se može javiti bilo tko.
Imate li predmete?
-Ja ih imam nekoliko. -Super.
Iskaznicu. Fotografije ne?
Ne.
Okrenut ću.
U redu. Sjajno. Hvala.
Malo ću črčkati, počet ćemo se povezivati.
Uskoro ću primiti predmete.
Ali prvo da vidim što ću bez ičega primiti.
Samo čas.
Dobro.
U redu.
Napeta sam.
-Ja sam fascinirana. -Da.
Dobro.
Svašta sam primao putem ovamo.
To mi se često događa i veoma mi pomaže.
To znači da ću svašta doznati.
Zanimljivo. Čudim se što sam s vas tri.
Ujutro sam se probudio i mislio da će vas možda biti četvero.
No možda imam i poruku za nekoga tko nije fizički ovdje.
A htio bi biti.
Ili je mislio da će biti ovdje, htio je to, ali nije mogao.
To sam zbilja jako osjećao putem.
-Znam tko je to. -Mislimo na to.
A ja ću nastaviti.
Počet ću se povezivati i već nešto primam.
Dobro.
Znate li za neku ženu u obitelji koja je imala rak?
Ali ne u dobi kad očekujemo rak.
Zbilja je prerano dobila rak.
-Znate li za takvu situaciju? -Moja mama.
-Bila je na operaciji karcinoma. -Na operaciji.
Ima…
Dobro.
Ima nešto… Da vidim.
Što se vas tiče, je li tko u obitelji imao problema s mozgom? I umro?
Ma čovječe!
Kad primim nešto takvo,
to obično znači da je mozak nekako oštećen.
Možda netko doslovno ima rupe u mozgu.
Ili je struktura mozga oštećena. Čak ne biokemijski.
To je drugo. Ovo je fizičko oštećenje mozga.
Baš to intenzivno vidim. I nije lako o tome razmišljati.
Da ste me pitali kako će mama umrijeti,
ne bih rekla da će imati epileptički napadaj.
Brinula sam se za mamu. Zdravlje je variralo.
Onda se više nisam mogla brinuti za nju.
Na poslu donosim odluke o kojima ovisi nečiji život.
A u vezi s mamom,
kad je trebalo reći…
To mi je bila najteža odluka u životu.
Hvala što ste to podijelili.
Vidim niz smrti koje nisu tragične. Ljudi koji su umrli u starosti.
Ništa dramatično.
Ali jedna se smrt čini preranom.
I doista tragičnom.
Svakako bi to bila situacija
u kojoj netko nije proživio puni život.
Ali smrt toga čovjeka tragična je zbog trenutka u kojem se dogodila.
U kojem je umro.
Spominje život koji je bio pred njim i što ga je sve čekalo u budućnosti.
I život mu je iznenada oduzet.
Ovako to vidim.
Ovo ću primiti jer me taj predmet privlači.
Pokušat ću otkriti. Dojam je gotovo idiličan.
Savršenstvo.
I onda odjednom propast.
To vidim. Ali baš je čudno.
Nemojte mi ništa reći,
ali ima li netko od vas nekoga tko je prerano umro?
-Da. -Dobro.
Samo čas.
Neki šešir.
Ovo sigurno nije šešir.
Ali vidim šešir. Čudno.
-Htjela sam donijeti šešir. -Da? Čiji?
-Njegov. -Dobro.
Da vidimo onda šešir.
A držim ovo i mislim si kako to nije šešir.
Nastavit ću. Imam to i to…
Pokušavam otkriti kakve to ima veze. Samo čas.
Znamo li nekog Waynea?
-Wayne? -Da.
Kakve veze on ima s preminulim mladićem?
-To mu je ujak. -Aha. Dobro.
-Voli li ujak loviti ribu? -Da, ribar je.
-Dobro. -Ludo.
Kao da…
Čudno.
Iz nekog razloga pokazuje mi nanizana vozila.
Ne znam zašto.
Kao kad predsjednik umre pa imamo kolonu vozila.
Komunicira da je shvatio koliko je voljen
kad je to vidio i to mu je mnogo značilo.
Zanima me tko vam je on bio,
kako se zvao?
Zvao se Trey. Bio je… Pardon.
-Sve je u redu. -Ne suspreži se.
On je bio moj muž.
Dobili smo kćerkicu.
I četiri tjedna nakon što se rodila
došao je kući s posla i sve je bilo normalno.
Otišli smo spavati.
Usred noći je imao napadaj.
Ukratko, otišli smo u bolnicu
i našli su mu leziju na mozgu.
To je bio početak tri godine zračenja i kemoterapije zbog tumora na mozgu.
Komunicira mi
da se nije ubio, nije to, ali možda bi živio drukčije.
Muškarce je jako teško natjerati da odu liječniku.
Otpočetka to govorim za Treya.
Da je išao liječniku, možda bi obavili neke pretrage,
vidjeli tumor, možda smo ga mogli bolje liječiti.
Možda bi nešto bilo drukčije. Ali…
-Jednostavno ne znam. -Da, učinili ste što ste mogli.
Kći mi je rekla da je osjetila kako je gladi po leđima i uspavljuje.
-Je li mogla osjetiti ruku? -Da.
-Apsolutno. Toplinu. -Da je mogla…
-Imala je tri godine, ali vjerovala sam. -Apsolutno.
Često se ne žele stalno pojavljivati
zato da nam olakšaju tugovanje.
Katkad nas posjete jedanput.
Da kažu da su dobro ili da su uz nas.
To se događa, nije nemoguće.
Rekao bih da je imao smisla za humor.
-Jest. -Malo blesavi humor.
Ne mislim to kao uvredu, kažem to s puno ljubavi.
Mislim da se katkad glupirao samo zato da se glupira.
Znate one otrcane viceve?
Kojiput su zbilja blesavi.
-Baš je bio takav. -Da.
Dobro, u redu.
Pokazuje mi sat. To uvijek znači
da je čovjek čekao sa smrću.
I onda je umro kad je dobio dopuštenje.
Veoma ističe
da mu je jasno koliko je to bilo teško učiniti.
Zato što ste mu istodobno govorili neka još ostane s vama
i da je slobodan, da može ići.
To mu je dopuštenje omogućilo da spokojno prijeđe na drugi svijet.
Okružili smo ga kod kuće.
Rekla sam mu da je sve u redu.
Onda je umro.
Znate li koga tko je radio s naftom?
Na naftnoj platformi, možda?
Trebam to istaknuti. A bilo mi je čudno.
-Što to spominju. -Ne znam.
-Ima toga. -Bogati! Pardon.
Sve je u redu.
Tko je radio s naftom?
-Moj zaručnik. I moj tata. -Aha.
Vidim veliko uzbuđenje u privatnom životu. Ne samo zaruke.
Sve ide nabolje. Sve je uzbudljivo. Mnogo je života pred vama.
Ne mogu vam dovoljno istaknuti koliko ljubavi osjeća prema vama
i koliko je sretan zbog vaše budućnosti. To je najvažnija poruka.
-Dakle… -To mi veoma mnogo znači.
-Naravno. -Doista. To mi veoma mnogo znači.
Htio sam razgovarati o toj koloni vozila.
To mi je zanimljivo. I njemu važno.
To je bila njegova pogrebna povorka.
I Trey je radio u hitnoj službi.
Kraj groba se okupilo nekoliko stotina službenika hitne službe.
Okupili su se na ispraćaj.
Ukinuli su broj njegove značke.
HITNA POMOĆ
Ispraćamo broj 617.
U ovih sedam godina pokazao si suosjećanje i predanost
obitelji, prijateljima i Baton Rougeu.
Veoma ćeš nam nedostajati. Nećemo te zaboraviti.
John Dolan Thompson III., Trey.
Kraj smjene, 13.24 h.
To je svakako bilo veoma važno i divno.
-Kakav ispraćaj! Divno. -Da.
Bila sam obožavateljica, sad sam još više.
Hvala lijepa.
Theresi u New Orleansu želim pokazati mjesta važna našoj obitelji.
Zato što je to i dio nje.
-Uživat ćeš. -Znam. Kakva uspomena!
-Trudit ću se da ne plačem. -Ajme!
Sve je u redu!
-Ovo je divan, sretan dan. -Znam.
Mary nam je rekla da je bila premalena da bi se sjećala
okolnosti u kojima je moja mama nestala.
Veselim se što mogu proći njihovom četvrti.
To je trebala biti i mamina četvrt.
Možda primim ponešto što će nam dati neke odgovore.
Možda se previše nadam, ali svašta je moguće.
Što se događa?
Tražimo kuću u kojoj smo živjeli.
-Dobro. -Kad je mama upoznala tvoga tatu.
-Dobro. Zanimljivo. -Ući ćemo ovamo.
-Ući ćemo? -Da.
Brat i ja ovdje smo živjeli kao djeca.
Mama se dvaput udavala.
Za prvoga muža s 18 godina.
Ostavio je mamu.
A moj i Georgeov otac
jednostavno ju je ostavio s nama.
Moja je majka kuhala u ovoj kući
i tada je upoznala Theresina oca.
Zvao se Joe.
On je radio na cesti.
Rekla sam da mama peče kekse.
-I to je bilo… -I niste dobili samo kekse.
Tako je. Mnogo nepoznanica.
Boravak u kući u Algiers Pointu veoma na mene utječe.
Primam mnogo toga.
Ali nemam konteksta u koji bih to smjestio.
Moja biološka obitelj ne živi u kući.
Zato ne mogu nikamo smjestiti dojmove.
-Što znamo o njemu? -Bila je u dva loša braka.
Očekivala je brak s Joeom.
Rekao joj je da će se vjenčati.
Ali nije se dogodilo, zar ne?
Ne znam kakve je namjere imao.
Ali nije namjeravao uzdržavati mamu kad je zatrudnjela s Theresom.
Možete li to zamisliti? Dvoje djece, bez muža.
Trudna.
To je bila velika sramota.
-Theresa, mila, ovdje si se rodila. -Ajme!
Ovdje su te oduzeli mami.
To je bila bolnica za žene s djecom.
-Dakle, za žene koje su rađale. -Da.
Mislim da su staru bolnicu vodile časne.
Tada su mnoge žene davale djecu na posvajanje.
Stella je uvijek bila religiozna.
Tyler mi je ponešto rekao.
Tako je obrađivala te ranjive majke.
Točno tako.
Uvijek se nekako uspijevala uvući u crkve.
Izazivati suosjećanje.
Stella je govorila kao da vodi vjeronauk.
Kako je mama upoznala Stellu i zašto joj je dala Theresu
možda je tajna, ali znam da ljudi ne daju samo tako djecu.
To je bila izopačena situacija.
I još je izopačena jer nije završila.
Sve je ovo bilo odvojeno područje,
stambeno područje Saint Thomas.
-Ljudi su ovdje živjeli… -Za siromašne?
Da, smještaj za siromašne.
Za siromašne, da.
-Dobro. -Zanimljivo.
Theresa, ovo sam ti htjela pokazati.
-Ovo je Saint Mary 601. -Dobro.
-Ovdje smo se nas dvije vidjele. -Dobro.
Prvi put.
-Nikad nisam zaboravila tu djevojčicu. -Ajme.
-Stella je došla u našu kuću. -Da.
Doma smo bile samo ja i mama. Imala sam desetak godina.
Dakle, ja sam imala oko pet godina.
Da. Kad je došla, nisu rekle mnogo toga.
Bio je to čudan posjet.
Ja nisam znala tko si ti.
Ni tko je ta žena. Nisam imala pojma.
-Ali bilo ti je sumnjivo. -Da.
Mama nije bila sretna. Odvela te gore.
-Malo te sredila. -Aha.
Mama je imala ormar sa stvarima.
Stella je odande ukrala moju sliku kad sam bila malo dijete.
Dakle, ukrala je tvoju fotografiju.
Trebala ju je da je podmetne kao dokaz o meni.
Sestre smo, slične smo.
Stella je nešto time dobivala.
Uvijek je imala motiv.
-Bila je tako podla. -Ludo.
Mama je sišla, držala te za ruku.
Iduća slika koje se sjećam na ovim je stražnjim vratima.
Za mene je to bio oproštaj.
Ali nas dvije smo bile jako blizu.
Možda je mama htjela da se dobro vidimo.
Mama mi je na vratima rekla:
-„To je tvoja sestrica.” -Uh.
Teško je shvatiti zašto me majka, Mary Baroni, nije uzela.
Pogledala sam je. Zanimalo me zašto ne ostaješ s nama.
-Da. -Rekla je da ne može.
Onda smo sjele.
I onda je plakala.
I rekla je: „Stella.”
Sjećam se toga dana s tobom.
Vrlo konkretno. I…
Ne mogu objasniti. Intenzivna uspomena.
-Jest. -Tylere. Intenzivna je…
Intenzivna je.
Sve je u redu.
-Htjela sam sve dobro opisati. -Sve je u redu, mila.
Znam da je…
Zahvalan sam teti Mary što nas je provela New Orleansom i svašta nam pokazala.
Ali zapravo ništa nismo doznali.
Primio sam svašta, ali nemam kontekst unutar kojega bih shvatio značenje.
Možda ću doznati
kako je Stella došla do mame
samo na seansi s tetom Mary.
Nadam se da ću imati priliku.
-Drago mi je što smo ovdje. -I meni.
-Divim se tvojoj snazi.
-Mnogo toga doživljavaš. -Dobro sam, hvala ti.
Situacija je bila tako intenzivna.
Istodobno je bilo lijepo vidjeti Mary i mamu zajedno,
ali nije bilo samo ugodno. Vidi se da obje još trebaju
procesuirati mnogo toga. Teško im je.
Zamršeno je to.
DOLINA SANTA CLARITA KALIFORNIJA
Spreman za podcast?
Jesam. Veselim se Keshi.
-Slušalice. -Krasno. Ovamo s njima.
-Da stavim slušalice? -Može.
Da vidim čujem li sve.
Kesha je na ekranu.
-Spremna je. -Zdravo!
Imamo zvuk i sliku, možemo.
JEZA S KESHOM
Dobro došli u emisiju Jeza s Keshom.
Tako se veselim! Imam tremu.
Puna sam osjećaja zbog idućega gosta, Tylera Henryja.
-Hvala što si došao. -Naravno, Kesha.
Ne bih to propustio. Veselim se toj prilici.
Odakle uopće početi? Jako me zanima tvoja sposobnost.
Sve je počelo kad sam imao samo deset godina.
U toj dobi to ti se samo dogodi, ne prepoznaš to kao sposobnost.
Potrajalo je dok to nisam razvio.
Misliš da još to razvijaš?
Totalno. I u ovome času
o tebi primam ponešto.
Ali mislim da je ravnoteža važna.
-Možeš mi nešto reći? -Mogu jednu stvar ako želiš.
-Da ti ne bude previše. -Može.
Prije nego što sam došao,
vidio sam simbol za Sunce i Mjesec.
Sunce uvijek predstavlja rođendan, život,
a Mjesec predstavlja smrt, ljude koji odlaze.
Imamo tu dihotomiju.
Ne znam ima li tvoja mama sestru.
-Ali ističu… -Ima.
Neku tvoju tetu.
Sunce i Mjesec nam govore
da unutar 24 sata imamo rođendan i dan smrti.
Kad je tvoja baka umrla?
Ne znam. Mogu li…
Slobodno provjeri.
-Dečko pita moju mamu. -Nema problema.
Primam nešto čudno o tvojoj teti.
Na svaki njezin rođendan
tvoja baka ne želi da to bude tužan dan.
Mislim da su smrt i rođendan jako blizu.
Čekaj, zbilja? Dečko mi kaže da je baka umrla 7. prosinca,
a teta ima rođendan 6. prosinca.
-Nisam se sjećala. -Dobro, to je zanimljivo.
Imamo period od otprilike 24 sata
između rođendana i smrti.
Baš čudno. Zato sam vidio Sunce i Mjesec.
Zaboga!
Baš čudno.
Ovo je sve, Tylere.
Da, divno.
Ovo je bio baš krasan razgovor.
Doista mi je drago.
-Samo ljubav! Hvala. -Samo ljubav. Pozdrav!
Uspjeli smo.
-Bilo je super. -Ajme! Baš je bilo zabavno.
Mary je tako draga. Donijela mi je darove.
Počnimo od ovoga. Donijela mi je i dokumente za tebe.
-To su obiteljske stvari. -Da.
Da, slatke sitnice. Ovo ti želim pokazati.
Majčin parfem.
Staromodan parfem.
Znam da sam ga već vidjela.
Kad ga je iznijela, bio mi je poznat.
Prala sam ruke više puta, ali još fino miriše.
-Da, baš. -Zar ne miriše fino?
I ovo. Krunica obično ima kuglice.
A ova je drukčija. Nikad nisam vidjela takvu.
-Fascinantno. -Netko ju je valjda napravio mami.
Teško je to gledati.
Znam, lijepo je to imati tako da osjećaš vezu, ali…
Nije ti lako. Baš te žalim.
Ne mogu to ni izraziti.
Znam da govoriš da si dobro. Ali suosjećam s tobom.
Ne mogu to izraziti. Baš tužno.
Ne smijem se fokusirati na neke stvari.
Znam kad trebam prestati razgovarati sa sestrom Mary.
Volim svoju sestru Mary.
Ali sad osjećam fizičku iscrpljenost.
Ne želim plakati. Ne smijem plakati zbog svega toga.
Ništa od toga. Ali to je u redu, trebaš izraziti te osjećaje.
-Ti si tako snažna. -Znam.
-Ali moraš osjetiti to što osjećaš. -Znam.
Znam, Tylere. Sada želim ići, dobro?
Da.
-Volim te. Oprosti. -I ja tebe.
I tebe ovo iscrpljuje.
Ne mogu ni zamisliti kako je tebi.
To je jednostavno…
Moram se osvježiti.
-Pa sam spremna. -Samo polako.
Mama se disocira od osjećaja.
Neki put nema izbora, osjećaji je preplave.
Ali u načelu je stručnjakinja za ignoriranje onoga što ne želi vidjeti.
TE VEČERI…
Mama je otišla.
Kamermani su otišli. Ispred mene je bila kutija.
I htio sam pregledati sadržaj. I jesam. Primio sam krunicu, gledao fotografiju.
Stavio sam je oko vrata i počeo ridati.
Osjećaji su me preplavili.
Osjećao sam maminu patnju, meni je teško.
Jer nikada nisam imao priliku upoznati tu ženu.
Svoju baku. Ženu bez koje mene ne bi bilo.
Jednostavno se osjećam kao da nam je taj odnos oduzet.
I sada je sadržaj kutije sve što imamo.
Ne ona, samo njezine stvari.
To je nekako baš bolno.
Da ću samo po tome poznavati baku.
Bolje išta nego ništa, ali…
Stvari neće ispuniti prazninu koju osjećam zbog toga što je nema.
Ne.
U kutiji je fotografija moje prabake.
Mama je rekla da je lijepo imati njezinu fotografiju,
ali da ju je i teško gledati.
Jer se pita
kako to da se ta žena nije umiješala i spriječila te događaje.
-Zanima me što je s mamom bilo u bolnici. -Da.
I mene. Mogu črčkati pa da vidimo što ću primiti.
-Teško mi se emocionalno odvojiti. -Znam.
Ali mogu pokušati.
Primam štošta. Kako ulazim sve dublje u to,
pokušavam se odvojiti od onoga što primam.
Ako se previše emocionalno uključim i pristran sam,
poremeti se veza s drugim svijetom.
Eto.
Seansa s obitelji je čudna. Ali prenosit ću sve što primam.
Ja bih rekao
da je vaša baka imala veze
s time kako se sve odigralo.
Ne nužno namjerno.
-Nije bila loš čovjek. -Ali bilo je teško. Da.
Htjela je pomoći, mojoj mami dati bolji život.
Ovako to vidim.
Nekakav osjećaj da je prekasno.
Nakon spoznaje da nešto nije u redu.
Svakako bih rekao da je moja mama dana na posvajanje
mimo načina koji je tvoja majka planirala.
Da.
Nemamo čvrst dokaz da je moja prabaka znala
ili da je posredovala u posvajanju.
Ali moja duša zna da je moja prabaka u to bila uključena.
Htjela je bolji život za moju mamu.
To je doslovno sve od moje bake.
Jedina veza koju sada imam s njom ta je kutija, samo to.
Da. Jesi li što primio?
-Jesam. -Jesi?
Malo sam bio sam sa sobom. Plakao sam.
Nisam ništa osjetio ni vidio, nikakve vizije.
Znaš. Ali…
To me porazilo. Kao medij navikao sam na povezivanje preko predmeta.
S voljenima.
Onda predmet iz svoje obitelji stavim oko vrata
i ništa ne osjetim.
Da. Osjećao sam se veoma… Prvi put kao da… Ne znam.
Nisam se osjećao kao medij.
Bio sam običan čovjek.
To me porazilo. Zato sam plakao.
Nisam mogao vjerovati da baš ništa ne osjećam.
Osjećam samo tugu. Kao bilo koji čovjek.
Kao da je to tvoj kriptonit.
Da.
Drugima dajem odgovore koji bi meni veoma koristili.
Kao da mi se svemir ruga. S drugim ljudima to mogu,
a kada ja to najviše trebam, ništa se ne dogodi.
Volio bih da mi se netko obrati i kaže mi što je bilo. Ali ni blizu.
Ovo me se jednostavno previše tiče.
Frustrira li te to?
Da, frustrira me.
Bilo bi dovoljno da mi jedan čovjek nešto kaže, ali…
Zato je ova potraga tako važna.
Tražimo izvore kojima ćemo potkrijepiti svoje pretpostavke.
Još pokušavam otkriti kako se svi dijelovi slažu u priču.
Po čemu misliš da se razlikuju praznovjerje i OKP?
-Mislim da je to isto. -Da, zvuči kao praznovjerje.
Da, to je potpuno isto.
Ne smatram se praznovjernim.
Možda „punovjernim”.
Šalim se. Govorim gluposti.
Ja sam „poluvjerna”.
Osrednje vjerna.
Ovdje je divno.
Živci me izdaju, trebao sam alkohol.
-To je tvoj problem. -Mrziš to.
Da, to je tvoj problem.
Što mogu kad sam takav. Ajme.
Sav se tresem.
Da. Ja imam tremu.
Znaš, u ovih nekoliko godina
rekao sam ti ponešto o sebi što mislim da si već znala.
Ja sam svakako sretan što se ponosiš mnome.
Znaš da mi je tvoje odobravanje važno.
Umrli su neki ljudi koji su mi bili bliski
i želim znati ponose li se mnome.
Ako ne znaš, uvijek ćeš se pitati.
-Evo nas. -Dobro.
U, ovo je baš usko.
Jako usko.
-Reče on. Užas. -Ajme meni, Heather!
Ajme!
Lijepo!
Baš je lijepo!
Pozdrav! Kako ste?
-Odlično. Hvala ti. -Hvala na pozivu.
-Predivno. Kakav pogled! -Da, fantastičan, zar ne?
Da.
Ponio sam bilježnicu. Tijekom seanse
vidjet ćete da črčkam.
-Već nešto primam. To je dobro. -U redu.
Imate kakve predmete?
-Ja imam. -Ja ne.
Ovo su kovanice.
Odlično. Stavite ih tu.
-Imam i ovo. -Oh! Divno, krasno.
Črčkat ću, prenosit ću vam sve što primam.
Dobro, primam više ljudi.
Nisu nužno povezani s predmetom.
Evo što je zanimljivo.
Kao neki osjećaj šaljivosti ove situacije, toga što ste ovdje.
Lijepo što ste došli, ali možda ste bili malo napeti,
prestrašeni, ali lijepo što ste ovdje. Ovo želim istaknuti.
Što se tiče obitelji, znanaca, prijatelja,
sigurno su mnogi umrli u starosti i sve je bilo potpuno normalno.
Ali moram spomenuti dvije smrti koje su se prerano dogodile.
Dobro.
Od dvoje prerano umrlih više me zanima starija osoba nego mlađa.
Dobro.
Zanimljivo. Umro je u srednjim godinama.
I rekao bih da je to muškarac.
Je li muškarac umro u srednjoj dobi?
-Da. -Dobro. Rekao bih da je važan.
Imamo jednu situaciju.
Netko je bio u emotivno vrlo teškoj situaciji
prije smrti, u smislu promjena u obitelji.
-Moram to objasniti. -Ježim se.
Netko proživljava prekid,
bori se za skrbništvo, s nekim se sukobljava,
i onda umre. To primam.
-Vrlo jasno. Ima li smisla? -Ima.
To je važno, čini se. Tko bi to bio?
Želite li znati sve?
Prijevod titlova: Vida Živković